Справа № 2а-1846/09
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/800/49459/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2009 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої як інваліду війни пенсії в розмірі 44605 грн. 66 коп.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2011 року скасовано постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2009 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий розгляд.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у серпні 2009 року звернувся до суду з вимогами про стягнення недоплаченої пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2002 року по 2009 рік.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до вказаних правовідносин підлягає застосуванню ст. 100 КАС України, оскільки позивач пропустив встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду, а відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з цих підстав.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі ст. 100 КАС України через пропуск строку звернення до суду.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, пропущення строку звернення до суду і заява сторони про застосування наслідків його пропущення не можуть бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа має розглядатися і вирішуватися в порядку, встановленому КАС України. Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, мають доводитися стороною і встановлюватися судом у випадку, якщо заявлена вимога про застосування наслідків пропуску цього строку.

Проте, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій всупереч вимог ст. 159 КАС України цих обставин не врахували та не визначили початок перебігу строку звернення до суду, а саме, коли позивач дізнався про порушення свого права, не з'ясували причини пропущення вказаного строку та належним чином не роз'яснили позивачу його процесуальні права, зокрема, заявляти клопотання про поновлення пропущеного строку та наводити поважні причини його пропуску, якщо вважали, що такий строк пропущено.

Між тим, від з'ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору.

Крім того, залишаючи без розгляду всі позовні вимоги ОСОБА_4, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що за змістом ст. 99 КАС України розгляду по суті підлягають позовні вимоги протягом річного строку, тобто за рік до звернення особи з позовом до суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій порушили вищенаведені норми процесуального права, зокрема, статей 76, 86, 99, 100, 159, 162 КАС України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 220 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін та підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2009 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2011 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк