Справа № 826/12099/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення заяви про зміну розміру позовних вимог

14 жовтня 2014 року м. Київ № 826/12099/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., при секретарі Тимчук М.Д.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

від відповідача-1: не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

від відповідача-4: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про зміну розміру позовних вимог в адміністративній справі:

за позовом:ОСОБА_1
до Київського міського центру зайнятості (Відповідач-1)
Директора Київського міського центру зайнятості Сухомлина Віктора Борисовича (Відповідач-2)
Першого заступника директора Київського міського центру зайнятості Мушинської Людмили Миколаївни (Відповідач-3)
Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України (Відповідач-4)
про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, а також стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського міського центру зайнятості, Директора Київського міського центру зайнятості Сухомлина Віктора Борисовича, Першого заступника директора Київського міського центру зайнятості Мушинської Людмили Миколаївни та Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України в якому, з урахуванням заяви від 29.08.2014 р., просить суд:

(1) визнати нечинним рішення Київського міського центру зайнятості про відмову в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 31.03.2014 р. за вх. № Ч-10/ЗІ в частині пунктів 1-5, оскільки воно не ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 р. № 2939-ІV;

(2) визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру зайнятості, яка полягає у тому, що КМЦЗ в порушення вимог п. 3 ч. 4. ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не зазначив у відповіді про відмову в задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_1 від 31 березня 2014 року за вх. № Ч-10/ЗІ в частині пунктів 1-5 мотивовану підставу відмови, щодо якої зроблено запит;

(3) визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру зайнятості, яка полягає у тому, що КМЦЗ в порушення вимог п. 4 ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не зазначив у відповіді про відмову в задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_1 від 31 березня 2014 року за вх. № Ч-10/ЗІ в частині пунктів 1-5 порядок оскарження відмови, щодо якої зроблено запит;

(4) визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора Київського міського центру зайнятості Мушинської Людмили Миколаївни, яка полягає у тому, що при підписанні відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 31.03.2014 року за вх. № Ч-10/ЗІ, нею не було перевірено відповідність відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 31.03.2014 р. № Ч-10/ЗІ в частині п. 1-5 вимогам п. 3 ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

(5) визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора Київського міського центру зайнятості Мушинської Людмили Миколаївни, яка полягає у тому, що при підписанні відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 31.03.2014 року за вх. № Ч-10/ЗІ, нею не було перевірено відповідність відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 31.03.2014 р. № Ч-10/ЗІ в частині п. 1-5 вимогам п. 4 ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

(6) визнати протиправними дії директора Київського міського центру зайнятості Сухомлина Виктора Борисовича, які полягають у не всебічному та необ'єктивному розгляді скарги ОСОБА_1 від 29.04.2014 р. № Ч-25/18-13/1;

(7) визнати протиправними дії державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики, які полягають у не всебічному та необ'єктивному розгляді скарги ОСОБА_1 від 03.06.2014 р.;

(8) визнати протиправним рішення Київського міського центру зайнятості щодо відмови в задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_1 від 31.03.2014 р. № Ч-10/ЗІ в частині пунктів 1-5 з підстав знищення запитуваних документів;

(9) визнати протиправними рішення Київського міського центру зайнятості щодо знищення договору № 29 від 22.01.2009 р. між Київським міським центром зайнятості та Київським професійним ліцеєм будівництва і фітодизайном;

(10) визнати протиправним рішення Київського міського центру зайнятості щодо знищення кошторису витрат на навчання за додатковим договором № 642 від 07.10.2009 р. між Київським міським центром зайнятості та Київським професійним ліцеєм будівництва і фітодизайном;

(11) визнати протиправним рішення Київського міського центру зайнятості щодо знищення навчального плану за додатковим договором № 642 від 07.10.2009 р. між Київським міським центром зайнятості та Київським професійним ліцеєм будівництва і фітодизайном;

(12) визнати протиправним рішення Київського міського центру зайнятості щодо знищення завіреної копії наказу про створення у 2010 році державної кваліфікаційної комісії Київського професійного ліцею будівництва і фітодизайном;

(13) визнати протиправним рішення Київського міського центру зайнятості щодо знищення протоколу засідання державної кваліфікаційної комісії Київського професійного ліцею будівництва і фітодизайном від 15.03.2010 р.;

(14) стягнути з Київського міського центру зайнятості моральну шкоду у розмірі триста гривень;

(15) стягнути з Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України моральну шкоду у розмірі п'ятсот гривень.

Позивач в обґрунтування позову по суті зазначає, що звернувся до КМЦЗ із запитом щодо отримання певних документів на який отримав відмову з посиланням на знищення документів.

Оскільки відповідь не відповідала вимогам законодавства, а саме не містила мотивованої підстави відмови та порядок її оскарження, він звернувся до керівника КМЦЗ із скаргою, за результатами розгляду якої йому повідомлено про відсутність підстав для задоволення скарги.

Оскільки зміст відповіді практично повністю відтворював зміст відповіді на інформаційний запит та не містила переконливих доводів щодо правомірності знищення запитуваної публічної інформації, надалі позивач направив скаргу до Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України.

У відповідь позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення службової перевірки та притягнення винних осіб КМЦЗ до відповідальності, а також повідомлено, що ДЦЗ не встановлено порушення прав на доступ до публічної інформації.

Позивач вважає, що дії відповідачів є протиправними з підстав їх невідповідності вимогам законодавства та на підставі, зокрема, ст. 13, 14, 19, 22, 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просить задовольнити позов.

У судовому засіданні 14.10.2014 р. позивачем подано заяву від 14.10.2014 р. «Про зміну розміру позовних вимог», в якій позивач зазначив, що 10.10.2014 р. ознайомився з матеріалами справи та як вбачається із заперечень ДЦЗ від 12.06.2014 р. № ДЦ-04-3751/0/6-14 направив скаргу позивача від 03.06.2014 р. на адресу директора КМЦЗ, що є порушенням ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян».

Враховуючи наведене, позивач заявив про збільшення розміру позовних вимог шляхом доповнення до вже заявлених вимог вимоги, в якій позивач просив визнати протиправними дії Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики щодо направлення скарги ОСОБА_1 від 03.06.2014 р. до Київського міського центру зайнятості».

Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним питання щодо наявності підстав для прийняття вказаної заяви для розгляду у складі раніше заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 51 КАС України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до положень ст. 137 КАС України («Зміна позовних вимог») позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв.

За загальним правилом збільшення чи зменшення розміру позовних вимог - це їх кількісна, а не якісна зміна. Наприклад, позивач може збільшити суму відшкодування, заробітної плати за час вимушеного прогулу, зменшити суму стягнення у зв'язку з частковим погашенням боргу.

Натомість, доповнення позову додатковими вимогами не вважається зміною розміру позовних вимог.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що в даному випадку запит на інформацію до КМЦЗ сформований позивачем ґрунтуючись на положеннях Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, позовні вимоги позивача (а.с. 8, п. 4 мотивувальної частини позову) ґрунтуються на порушенні відповідачами вимог ст.ст. 13, 14, 19, 22, 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації». З наведеного вбачається, що позивач просить поновити порушене, на його думку, право на доступ до публічної інформації.

Втім, позивач у заяві від 14.10.2014 р. обґрунтовує додатково заявлені вимоги та вчинені, на його думку, порушення ДЦЗ положеннями Закону України «Про звернення громадян», а відтак в даному випадку має місце подання заяви де заявлено нові вимоги та з інших підстав, тобто по суті має місце подання нового позову, що, однак, не відповідає вимогам ст. 137 та ст. 51 КАС України.

Більш того, вказана заява не може вважатися заявою про збільшення розміру позовних вимог, оскільки вона не містить вимог про кількісні зміни позовних вимог матеріального характеру (щодо стягнення коштів), що також вказує на її невідповідність вимогам ст. 137 та ст. 51 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України у разі невідповідності заяви про зміну позовних вимог вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу.

При цьому, наведені норми не передбачають такої процесуальної стадії судового процесу, як залишення зазначеної заяви без руху у разі її невідповідності вимогам, які встановлені для позовних заяв.

Відтак, подана заява не відповідає вимогам статей 51, 137 КАС України, у зв'язку з чим до неї застосовуються наслідки, передбачені ч. 1 ст. 137 КАС України щодо повернення такої заяви.

Керуючись вимогами статей 51, 137, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 14.10.2014 р. «Про зміну розміру позовних вимог», в якій позивач заявив про збільшення розміру позовних вимог, повернути позивачу.

Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Суддя О.А. Кармазін