Справа № 803/652/15-а
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Справа № 803/652/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І. О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Будь С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області (далі Відділ ДВС, відповідач) про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Гринчишин Валентини Степанівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46774272 від 05 березня 2015 року та скасування вказаної постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 березня 2015 року позивач отримав поштою постанову ВП № 46774272 від 05.03.2015 року, винесену старшим державним виконавцем Гринчишиною В.С. згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню постанови ВДАІ № 101178 від 30.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави штрафу в розмірі 260 грн. Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та просить її скасувати, оскільки частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» для постанов органів (посадових осіб) уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення встановлений трьохмісячний строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання. Однак, Гринчишин В.С. відкрила виконавче провадження про примусове виконання виконавчого документа - постанови ВДАІ, строк пред'явлення якого закінчився ще в лютому 2012 року. Вважає дії державного виконавця щодо відкриття провадження по примусовому виконанню постанови ВДАІ № 101178 від 30.11.2011 року протиправними, а постанову ВП № 46774272 від 05.03.2015 року такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що дії державного виконавця та оскаржувана постанова є законними, такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно пункту 6 частини 1 статті 17 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частиною 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частинами першою та другою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 22 вищевказаного закону України визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що 30 листопада 2011 року інспектором державної патрульної служби ВДАІ Луцького МВ Кравчуком Є.М. винесена постанова № 101178 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 260 грн. (а.с. 33)

Начальником ВДАІ 19 грудня 2011 року матеріали про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, направлені до державної виконавчої служби Луцького району для примусового стягнення з ОСОБА_1 суми штрафу у розмірі 520 гривень в дохід держави та отримані відповідачем 19 січня 2012 року (а.с. 32).

Старшим державним виконавцем Бондаруком П.В. відповідно до статтей 17,19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 19 січня 2012 року винесена постанова ВП № 30770611 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови ВДАІ № 101178 від 30.11.2011 року про стягнення в користь держави штрафу в розмірі 520 гривень з ОСОБА_1 (а.с. 31)

Згідно супровідного листа від 19.01.2012 року за вихідним № 238 копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена позивачу (а.с. 30).

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 січня 2012 року була винесена відповідачем на підставі та у строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів виконавчого провадження та з пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2012 року і до теперішнього часу вказана постанова перебувала на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області.

Разом з тим, відповідачем, під час виконання вищевказаної постанови, було встановлено, що за позивачем не зареєстровані транспортні засоби та сільськогосподарська техніка, боржник не перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, як отримувач пенсії, не перебуває на обліку в Луцькому районному центрі зайнятості як безробітний, боржник не працює та відсутня інформація про рахунки відкриті у банках та інших фінансових установах України. Іншого майна, належного боржнику на праві приватної власності на яке за законом слід звернути стягнення в межах суми боргу, не виявлено.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів виконавчих проваджень ВП № 30770611 та ВП № 44221797 вбачається, що відповідачем двічі виносилась постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 18, 41)

Зокрема, 27 листопада 2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Будь С.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 41).

27 лютого 2015 року до відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції було втретє пред'явлено для виконання постанову ВДАІ Луцького МВ № 101178 від 30.11.2011 року та 04.03.2015 року передано державному виконавцю для вчинення дій по відкриттю виконавчого провадження (а.с. 41).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Гринчишин В.С. 05 березня 2015 року винесена постанова ВП № 46774272 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови ВДАІ № 101178 від 30.11.2011 року про стягнення в користь держави штрафу в розмірі 520 гривень з ОСОБА_1

Таким чином, статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, а у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Гринчишин В.С. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46774272 від 05 березня 2015 року законні та обґрунтовані, а оскаржувана постанова є такою, що винесена згідно та на підставі статтей 17, 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 , 181 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 14 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук