Справа № 362/151/15-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/151/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Марчук О.Л. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А
24 березня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Грищенко Т.М.,
суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові, в якому просив визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області (далі по тексту також Управління) щодо призначення йому відповідної пенсії та зобов`язати Управління призначити йому пенсію за віком з 07 квітня 2014 року, провівши її нарахування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до матеріалів справи, позивач досяг п`ятдесятидворічного віку, що підтверджується копію його паспорту громадянина України.
Згідно із посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 робочих днів.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років.
13.10.2014 року Управлінням прийнято рішення про відмову за № 4914/06, яким розглянуто заяву позивача від 04.07.2014 року та визначено відсутнім право останнього на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно із Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із відсутністю у позивача довідки за формою № 122.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» учасники ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року - не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р., документ, який засвідчує особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09 березня 1988 року, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З матеріалів справи вбачається, що позивач був відряджений водієм в місто Чорнобиль строком на 30 днів з 23 червня по 23 липня 1987 року, відповідно до наказу Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці № 63 від 22 червня 1987 року,

З копії Довідки Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці від 16.03.1993 року № 49 вбачається, що позивачу за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за місцем основної роботи в Києво-Святошинській ремонтно-будівельній дільниці на посаді водія виплачено додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року за № 207-7 в населеному пункті м. Чорнобиль з 23 червня по 23 липня 1987 року.

Отже, вказані документи підтверджують ту обставину, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював у 1987 році в зоні відчуження у місті Чорнобиль більше 14 календарних днів.

Крім того, копією особового рахунку позивача, підтверджується факт виплати позивачу у графі премії «компенсація ЧАЕС» за липень 1987 року, тобто, враховуючи, що керівництвом організації, де працював позивач у 1987 році, йому було виплачено додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року за № 207-7, а отже керівником Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці було реалізовано право на оплату праці позивача по завищеним посадовим окладам, який був безпосередньо зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що в свою чергу також засвідчує факт роботи позивача у зоні відчуження в місті Чорнобиль, а саме: з 23 червня по 23 липня 1987 року.

Посилання апелянта на те, що відповідно до запису № 6 трудової книжки позивача, 21.11.1983 року він був прийнятий маляром 4-го розряду, а відряджений у місто Чорнобиль як водій, не спростовує той факт, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС строком понад 14 днів, а саме: з 23 червня по 23 липня 1987 року.

Таким чином, судом було вірно встановлено, що копія наказу Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці № 63 від 22 червня 1987 року та копія довідки Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці від 16.03.1993 року № 49 є первинними документами, в яких зазначено період роботи і населений пункт, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, причини, через які позивач не надав відповідачу інші документи щодо його роботи в зоні відчуження є об`єктивними та не залежать від позивача, оскільки згідно із довідкою ТОВ «Києво-Святошинське РБУ» від 23.06.2014 року, документи щодо позивача втрачено при переїзді у зв`язку з ліквідацією підприємства, яке відрядило позивача в місто Чорнобиль у 1987 році

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.