Справа № 820/576/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/576/15

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 квітня 2015 р. № 820/576/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сагайдак В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкової вимоги ,-

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2540-25 від 22.08.2014 р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Представник позивача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, при цьому через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи положення ч.4 ст.122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в ній доказами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, метою діяльності ТОВ "Міська рекламно-інформаційна система" є виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг та здійснення торговельної діяльності з метою отримання прибутку, що викладено в статуті підприємства ( а.с.31-41).

Згідно свідоцтва серії А № 050836 вбачається, що ТОВ "Міська рекламно-інформаційна система" є платником єдиного соціального внеску та знаходиться на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 року зі ставкою єдиного податку 3 відсотки ( а.с.45).

Дані платіжні доручення бути в той же день, тобто 05.08.2014 подані до банківської установи ПАТ “АКТАБАНК” за реєстраційним номером № 467 та проведені не були.

За затримки проведення зазначених платіжних доручень позивачем було неодноразово направлено повідомлення на адресу відповідача, щодо належного виконання ним обов’язків по сплаті відповідних податків та зборів, проте зарахування коштів не відбулось у зв’язку з неналежним виконанням банківською установою своїх обов’язків ( а.с. 17-21).

Відповідачем вказані повідомлення були отримані та 22.08.2014 року відносно позивача виставлено податкову вимогу № 2540-25 в порядку ст. 59 Податкового кодексу України (а.с.28), яку направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система".

Розглядаючи спірні правовідносини по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.2 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. за №2464-VI (далі за текстом – Закон №2464), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до аб.1 п.1 ст.4 Закону №2464, платником єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами

Згідно п.п. 1, 2 п. 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (далі - Інструкція), єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до Закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат, чи на інші цілі за дорученням отримувача.

Положеннями ст.6 Закону №2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. (ч.ч. 7,8, 12 ст. 9 Закону №2464).

Отже, згідно вказаних правових норм, остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Згідно з п.293.1 ст.293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до п.п.2 п.293.2 ст.293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно п. 1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалось позивачем, що фактично зобов'язання зі сплати було здійснено завчасно без порушення строку здійснення податкових зобов’язань, а саме до 20-го числа поточного місяця.

Згідно п. 6.2 Інструкції № 455, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону та п.п. 6 п. 4.3, абз.2 п.п. 2, п.п. З п.4.5 та п.п. 2 п.4.6 розділу IV Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено під час судового розгляду, податковим органом не взято до уваги факт несвоєчасності перерахування відповідних платежів підприємством позивача, які від нього не залежали, а відбулись внаслідок неналежного виконання банківською установою – ПАТ “АКТАБАНК” своїх обов’язків перед клієнтом, платіжні доручення були одержані банківською установою і проведені не були.

Відповідно до п.п. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні " № 2346 (далі - Закон України № 2346), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свій обов'язок та вчасно, 05.08.2014 року, подав до банківської установи платіжні доручення на сплату своїх податкових зобов'язань.

Відповідно до ст. 129.6. Податкового Кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що несплата податкових зобов’язань позивача відбулася не з його вини, а у зв’язку з неналежним виконанням банківською установою своїх зобов'язань за проведення процесу його ліквідації, суд дійшов висновку, що податкова вимога № 2540-25 від 22.08.2014 р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області є такою, що прийнята за відсутності правових підстав, передбачених п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, а отже підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160-163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкової вимоги – задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 2540-25 від 22.08.2014 р. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, винесену відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сагайдак В.В.