Справа № 2а/205/199/14(7315)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 року справа № 2а/205/199/14(7315)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315)
за позовом ОСОБА_1
до про Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська (далі по тексту - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства від 08 серпня 2014 року;

- зобов'язати відповідача призначити дострокову пенсію позивачу за віком як матері інваліда з дитинства з 04 серпня 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а/205/199/14 (7315).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відмова органу пенсійного фонду у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є протиправною, оскільки норми закону не містять застережень стосовно того, що питання призначення пенсії розглядається лише тоді, коли надано висновок лікувально-консультаційної комісії про те, що захворювання, котре призвело до інвалідності дитини, мало місце до досягнення нею шестирічного віку.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) в задоволенні позову відмовлено. (суддя - Скрипник К.О.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що докази того, що наявний у ОСОБА_2 діагноз, який призвів до інвалідності було встановлено до досягнення нею шестирічного віку, в справі відсутні.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ОСОБА_2 знаходилась під медичним наглядом фахівців ДМДЛ №3 з дня народження, тобто даний вид захворювання у дитини позивача, який призвів до встановлення інвалідності, існував з народження дитини, тобто патологічний стан дитини вже давав підстави для визнання дитиною-інвалідом позивачки до досягнення шестирічного віку.

Відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що підстави для призначення пенсії позивачу відповідно до абзацу четвертого п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - відсутні. Відповідач просить залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, позивач по справі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0245392, посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи з дитинства.

04 серпня 2014 року позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Листом вих.№ 3535/10-54 від 08 серпня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що для визначення права на призначення дострокової пенсії надається довідка лікувально-консультаційної комісії дитячої поліклініки про можливість визнання дитини інвалідом з дитинства до досягнення нею шестирічного віку. Згідно наданої до заяви про призначення пенсії довідки від 07 липня 2014 року №980, виданої КЗ «Дніпропетровський центр медико-санітарної допомоги №7», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, рішенням ЛКК визнана інвалідом з дитинства по досягненню нею 8-річного віку, тобто 17.05.2001 року. Вперше наявний у ОСОБА_2 діагноз, що призвів до інвалідності, було встановлено 18.10.1999 р. після досягнення нею 6-річного віку (6 років 6 місяців 21 день). З огляду на зазначене, відповідачем відмовлено в призначенні позивача дострокової пенсії за віком як матері дитини, визнаної інвалідом з дитинства до досягнення нею шестирічного віку відповідно до заяви від 04 серпня 2014 року.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 даного Закону передбачено, що пенсією є це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу третього пункту 3 Прикінцевих положень вказаного Закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставина наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії згідно вказаної норми закону органом пенсійного фонду у спірному рішенні не заперечується, натомість відповідачем прямо зазначено, що страховий стаж позивача на дату звернення із заявою становив 26 років 11 місяців 4 дні.

Обставина виховання позивачем доньки - ОСОБА_2 до досягнення останньою шестирічного віку підтверджується, зокрема, відповідною довідкою, виданою на підставі домової книги. (а.с.5)

Згідно із ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

У відповідно до пункту 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Виходячи із системного аналізу зазначених положень законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказані правові норми не передбачають в якості обов'язкової умови для призначення виду пенсії, з приводу якого позивач звернувся до органу пенсійного фонду у спірних правовідносинах, встановлення дитині інвалідності до досягнення нею шестирічного віку.

Із матеріалів справи вбачається наявність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії згідно абзацу третього пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обставина інвалідності з дитинства ОСОБА_2 - доньки позивача, підтверджується відповідною довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0245392, як це передбачено нормами вищевказаного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також матеріалами справи документально підтверджено обставину виховання позивачем ОСОБА_2

За таких обставин, висновок суду першої інстанції стосовно необхідності надання доказів того, що наявний у ОСОБА_2 діагноз, який призвів до інвалідності, було встановлено до досягнення нею шестирічного віку є таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

Відносно посилань суду першої інстанції на те, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії не досяг необхідного п'ятдесятирічного віку, колегія суддів зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Вказане правило також закріплене пунктом 1.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем подано заяву про призначення дострокової пенсії за віком органу пенсійного фонду не раніше місяця до досягнення ним п'ятдесятирічного віку, що спростовує твердження суду першої інстанції про передчасність заявлених позивачем вимог у даній адміністративній справі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладених обставин справи та зазначених правових норм, виходячи із доведеності наявності у позивача на момент звернення до відповідача необхідних умов для призначення дострокової пенсії за віком, колегія суддів вважає протиправною та необґрунтованою відмову органу пенсійного фонду у здійсненні такого призначення. Вимоги позивача у цій частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що положенням пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи дане положення законодавства, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача призначити дострокову пенсію позивачу за віком як матері інваліда з дитинства підлягають задоволенню з 24 серпня 2014 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи і тому вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню, а постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) - скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у справі №2а/205/199/14 (7315) - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком як матері інваліда з дитинства з 24 серпня 2014 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 06 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна