Справа № 826/6088/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 травня 2014 року м. Київ № 826/6088/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: Головуючого судді Іщука І.О., суддів Каракашьяна С.К., Кобилянського К.М., розглянувши заяву Київської міської виборчої комісії про встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі

за позовомОСОБА_1
доКиївської міської виборчої комісії
проскасування постанови № 1569 про відмову в реєстрації, зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської виборчої комісії про скасування постанови Київської міської виборчої комісії № 1569 про відмову у реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у депутати в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 10 на позачергових виборах Київського міського голови та депутатів Київської міської ради 25 травня 2014 р., зобов'язання Київської міської виборчої комісії зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у депутати в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 10 на позачергових виборах Київського міського голови та депутатів Київської міської ради 25 травня 2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.05.2014 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Київської міської виборчої комісії № 1569 від 01 травня 2014 року «Про відмову у реєстрації кандидатом в депутати в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі». Зобов'язано Київську міську виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у депутати в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 10 на позачергових виборах Київського міського голови та депутатів Київської міської ради 25 травня 2014 р.

Згідно відмітки служби діловодства, 14.05.2014 р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від Київської міської виборчої комісії заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви, заявник зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 10 липня 2010 року N 2487-VI територіальна виборча комісія не пізніш як на третій день з дня прийняття заяви про реєстрацію кандидата у депутати в одномандатному, одномандатному мажоритарному виборчому окрузі та доданих до неї необхідних документів, але не пізніш як за 23 дні до дня виборів приймає рішення про реєстрацію кандидата або про відмову в його реєстрації. Після спливу цього строку прийняття таких рішень не допускається.

Таким чином, після 1 травня 2014 року (пізніше ніж за 23 дні до дня виборів) положеннями цього закону забороняється Київській міській виборчій комісії приймати рішення про реєстрацію кандидатів у народні депутати в одномандатних мажоритарних виборчих округах на позачергових виборах Київського міського голови та депутатів Київської міської ради 25 травня 2014 року.

Отже, як стверджує заявник, фактичне виконання постанови суду від 08.05.2014 р. у даній справі змусить Київську міську виборчу комісію порушити норму ч. 4 ст. 41 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 10 липня 2010 року N 2487-VI щодо заборони приймати рішення про реєстрацію кандидатів у депутати в одномандатних мажоритарних виборчих округах .

Зважаючи на те, що виконанню п. 3 резолютивної частини постанови суду від 08.05.2014 р. перешкоджає положення ч. 4 ст. 41 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 10 липня 2010 року N 2487-VI, то існує об'єктивна необхідність у встановленні судом способу і порядку виконання судового рішення в цій частині.

Між тим з такими висновками Київської міської виборчої комісії погодитися неможливо, оскільки вони не ґрунтуються на Конституції України, міжнародних договорах і законах України з огляду на наступне.

Вирішуючи заяву щодо встановлення способу та порядку виконання судового рішення суд виходить з наступного.

Основні засади, організацію і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - депутати) та сільських, селищних, міських голів визначено Законом України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 10 липня 2010 року N 2487-VI (надалі - Закон N 2487-VI).

Статтею 11 Закону N 2487-VI визначено, що виборчий процес - це здійснення суб'єктами, визначеними у статті 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Виборчий процес здійснюється на засадах: законності та заборони незаконного втручання будь-кого у цей процес; політичного плюралізму та багатопартійності; публічності і відкритості; рівності суб'єктів виборчого процесу перед законом; рівності прав усіх кандидатів у депутати, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови; свободи передвиборної агітації, рівних можливостей доступу до засобів масової інформації незалежно від форми власності; неупередженості органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, керівників підприємств, установ і організацій до місцевих організацій партій, кандидатів у депутати та кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови.

Організація і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів регулюються Конституцією України, Законом N 2487-VI, а також прийнятими відповідно до них іншими нормативними актами.

Статтею 20 Закону N 2487-VI встановлено, що виборчі комісії з місцевих виборів є спеціальними колегіальними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення відповідних місцевих виборів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України про місцеві вибори.

Частиною 19 статті 27 Закону N 2487-VI визначено, що рішення територіальної виборчої комісії, що суперечить законодавству України або прийняте з перевищенням її повноважень, може бути скасоване в установленому законом порядку територіальною виборчою комісією вищого рівня з відповідних місцевих виборів, Центральною виборчою комісією або судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону N 2487-VI кандидати у депутати в одномандатному, одномандатному мажоритарному виборчому окрузі реєструються відповідною територіальною виборчою комісією в разі дотримання умов, передбачених статтею 37 цього Закону.

Подання документів до відповідної територіальної виборчої комісії для реєстрації кандидатів у депутати в одномандатному виборчому окрузі, в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі закінчується за 24 дні до дня виборів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону N 2487-VI територіальна виборча комісія не пізніш як на третій день з дня прийняття заяви про реєстрацію кандидата у депутати в одномандатному, одномандатному мажоритарному виборчому окрузі та доданих до неї необхідних документів, але не пізніш як за 23 дні до дня виборів приймає рішення про реєстрацію кандидата або про відмову в його реєстрації. Після спливу цього строку прийняття таких рішень не допускається.

Водночас, положеннями частини п'ятої статті 85 Закону N 2487-VI визначено, що рішення, дії чи бездіяльність територіальної виборчої комісії, її члена може бути оскаржено до територіальної виборчої комісії, яка встановлює результати відповідних місцевих виборів, або до суду.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Закону N 2487-VI, у категоріях справ щодо оскарження рішень виборчих комісій, їх членів, для виборців, як суб'єктів відповідного виборчого процесу, визначено основну і єдину безумовну підставу для звернення до суду - порушення таким рішенням виборчого права або інтересів виборця щодо участі у виборчому процесі його особисто. Тобто, повинна бути наявність безпосереднього і особистого порушення щодо нього таких виборчих прав і інтересів у виборчому процесі, які визначені і гарантовані Конституцією України та законами України.

Згідно вимог частини 1 статті 38 та частини 1 статті 71 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Тобто, Конституцією України чітко визначено права громадянина України - вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. При порушенні цих двох прав при обранні чи під час обрання громадянин, як виборець, або як кандидат у відповідний виборчий орган, вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Зважаючи на особливості виборчого процесу, законодавцем визначено, що при допущенні відповідною виборчою комісією, членом цієї комісії порушень у реалізації громадянином свого права бути обраним у відповідний виборчий орган, такий громадянин виборець може оскаржити рішення, дію чи бездіяльність виборчої комісії, членів цієї комісії, якщо таке рішення, дія чи бездіяльність порушує виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі його особисто.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із Законом від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Протоколу N 1 та протоколів NN 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких видана Верховною Радою, є частиною законодавства України.

Рішенням Європейського суду з прав людини (друга секція) у справі "Мельниченко проти України" (заява N 17707/02) визнано факт порушення з боку держави України ст. 3 Протоколу N 1 до Конвенції (право на вільні вибори).

Рішенням Європейського суду з прав людини (друга секція) справа «Суховецький проти України» (Заява N 13716/02) зазначено, що саме суд має визначати в кінцевому випадку, чи було дотримано положень статті 3 Першого протоколу; він повинен переконатися, що умови не звужують зазначені права до такої міри, що обмежують їх суть та позбавляють їх ефективності; вони повинні переслідувати законну мету; засоби, які використовуються, повинні бути співрозмірними меті (Labita v. Italy [GC], no. 26772/95, § 201, ECHR 2000-IV).

Слід наголосити, що судом встановлено порушення Київською міською виборчою комісією статті 3 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо відмови в реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у депутати в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 10 на позачергових виборах Київського міського голови та депутатів Київської міської ради 25 травня 2014 р.

Відповідно до рекомендацій N R(2000)2 компетентні органи держави-відповідача можуть прийняти й інші міри, ніж ті, які визначив суд при постановленні рішення у відповідності до ст. 41 Конвенції, та/або загальні заходи чи індивідуальні заходи, наскільки це можливо, для поновлення тієї ситуації, в якій знаходилась особа до порушення Конвенції (restitutio in integrum).

За таких обставин суд приходить до висновку, що Київська міська виборча комісія, будуючи свою діяльність на принципах верховенства права і законності, маючи обов'язком забезпечувати реалізацію і захист виборчих прав громадян України та дотримання передбачених Конституцією і законами України принципів і засад виборчого процесу, маючи право переглядати власні рішення та повноваження здійснювати такий перегляд із власної ініціативи, є державним органом, який компетентний за законодавством України прийняти рішення, наскільки це можливо, спрямоване на поновлення виборчого права громадянина України ОСОБА_1 і досягнення restitutio in integrum.

Отже, винесення судом рішення, яким визнано порушення права особи, спонукає державний орган до його виконання, а тому висновок Київської міської виборчої комісії щодо існування законодавчої заборони приймати рішення про реєстрацію кандидатів у депутати в одномандатних мажоритарних виборчих округах не ґрунтується на законі.

Визначаючи спосіб поновлення порушених прав і законних інтересів ОСОБА_1, суд виходить із того, що при встановленні обґрунтованості позову, суд визнає дії чи бездіяльність Київської міської виборчої комісії неправомірними, скасовує рішення і зобов'язує задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2014 р. є зрозумілим, а тому суд вважає необґрунтованою та безпідставною заяву Київської міської виборчої комісії щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення, відтак, відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України через неявку осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 24, 160, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Київської міської виборчої комісії про встановлення способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, передбаченим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, за правилами, встановленими статтями 172-177, 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді С.К. Каракашьян

К.М. Кобилянський