Справа № 808/1041/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року (16 год. 30 хв.)Справа № 808/1041/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 21.05.2014

від відповідача: Рєзнікова І.В., довіреність від 12.01.2015 № 92/10/10-017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2014.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що висновки Акту перевірки № 586/17- від 12.06.2014 про відсутність факту поставки товарів (надання послуг) ТОВ ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» на адресу ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 19 020,00 грн., у тому числі ПДВ 3 170,00 грн. суперечать чинному законодавству, а встановлене податковим органом завищення податкового кредиту за січень 2014 року на загальну суму 3 170,00 грн. є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач має і надавав до перевірки всі первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання товарів у ТОВ ТД «ХЕППІ ТРЕЙД». Зазначає про те, що розрахунки проводились у безготівковому вигляді та здійснені через установи банків, придбане паливо було отримано на зазначеній продавцем АЗС, доставка здійснена власним вантажним автомобілем позивача. Враховуючи викладене, позивач просить скасувати прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення, яким йому збільшені грошові зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 4 755,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених вище, наполягав на задоволенні позову та скасуванні податкового повідомлення-рішення.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від31.03.2015 вх. №13731 посилається на те, що за результатами позапланової виїзної перевірки дотримання вимог діючого податкового законодавства ФОП ОСОБА_3 при взаємовідносинах з ТОВ «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» за період з 01.01.2014 по 29.05.2014 складено Акт перевірки № 586/17- від 12.06.2014, на підставі якого стосовно ФОП ОСОБА_3 винесено податкове повідомлення-рішення. Відповідач зазначає, що від ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська отримано акт № 504/04-62-22-3/38434227 від 10.04.2014 «Про результати проведення зустрічної звірки TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», згідно якого TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» за податковою адресою не знаходиться. У підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торговельне обладнання для здійснення господарської діяльності. Відповідно до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних встановлено в розділі отримані податкові накладні TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» в січні 2014 року було включено до податкового кредиту 815 штук податкових накладних на загальну суму ПДВ 7 330 256,14 грн. Проведеним аналізом встановлено, що сумнівний податковий кредит, сформований TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» по операціям придбання у контрагентів - постачальників, фактично був використаний для мінімізації податкових зобов'язань інших суб'єктів господарювання. Зустрічною звіркою TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» за січень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій постачальники - TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» - покупці за січень 2014 року не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту в зв'язку з наведеним вище. Звіркою TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» встановлено відсутність операцій, що підпадають під визначення статті 185 Податкового кодексу України за січень 2014 року. Основним постачальником товарів TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» в січні 2014 року (94,2% від загального обсягу поставки) є TOB «Авіст».ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було отримано від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт про неможливість проведення зустрічної звірки по TOB «Авіст» від 03.04.2014 № 943/26-59-22-03/38781508 щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2014 по 31.01.2014. Оперативним управлінням ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (лист від 27.03.2014 року № 973/ДПІ/26-59-07-02) надано інформацію про результати відпрацювання ризикового платника податків TOB «Авіст», згідно якої TOB «Авіст» за юридичною адресою не знаходиться. Громадянка ОСОБА_4, на яку зареєстровано підприємство, дала пояснення щодо не причетності її до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності TOB «Авіст». Встановлено ознаки фіктивності: зареєстровано (переєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність. В ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від підприємств постачальників TOB «Авіст», що свідчить про те, що правочини між TOB «Авіст» та покупцями здійсненні без мети настання реальних наслідків. В зв'язку з чим TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» не мало права відносити до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані TOB «Авіст». На думку відповідача викладене свідчить про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з TOB «Торговельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД», а спірне податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище, просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 31.03.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Запорізької міської ради, як фізична особа-підприємець 31.07.2007 та отримав свідоцтво про державну реєстрацію СПД - фізичної особи НОМЕР_4.

Позивач взятий на облік в ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС 31.01.2007 за № 10639.

На підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 та п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-Vl зі змінами та доповненнями, відповідно до направлення від 17.03.2014 № 183 та Наказу від 06.03.2014 № 194, виданих ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів Запорізької області у відповідності з п. 1.2 ст.1 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; платниками податків - фізичними особами», затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14.03.2013 за № 395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за № 607/23139, Тараненко Олегом Вікторовичем, начальником відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, інспектором податкової та митної служби 1 рангу, проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з питань вимог діючого податкового законодавства при взаємовідносинах з TOB «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» () за період з 01.01.2014 по 29.05.2014.

Направлення про проведення документальної планової виїзної перевірки вручене під підпис ОСОБА_3 29.05.2014.

Перевірка проводилась з 29.05.2014 по 04.06.2014.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом складено Акт перевірки № 586/17- від 12.06.2014.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, внаслідок чого відбулось заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2014 року, на загальну суму 3170 грн.

16 липня 2014 року, на підставі Акту перевірки № 586/17- від 12.06.2014, контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2014 про збільшення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 4755,00 грн.

Не погодившись з такими діями податкового органу, позивач звернувся з первинною скаргою вх.№370/Л від 22.08.2014 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.07.2014 № .

21.10.2014 Головне управління ДФС у Запорізькій області, рішенням № 39/14/08-01-10-0413 залишило без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 16.07.2014 № , а скаргу - без задоволення.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 16.07.2014 № та рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області, позивач подав повторну скаргу вх. № 4101/ФОП від 01.12.2014 до Державної фіскальної служби України.

17.12.2014 Державна фіскальна служба України, рішенням № 4188/71/99-99-10-01-03-14 залишила без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 16.07.2014 № та рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 21.10.2014 № 39/14/08-01-10-04-13, прийняте за розглядом первинної скарги, а повторну скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 16.07.2014 № ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 розділу V ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, датою виникнення права платника податку на формування податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 розділу V Кодексу вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеним цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Отже, аналіз вищевказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в я кому відбулося придбання товарів (робіт/послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинно бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

У п.201.1 ст.201 ПК України вказано, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За правилами п. 201.4 ст.201ПКУ встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПКУ податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Як встановлено з акту перевірки № 586/17- від 12.06.2014 відповідачем досліджені первинні документи, якими оформлювалось постачання товару від ТОВ «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3: податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення та інші.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерськийоблік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що 10.01.2014 між ТОВ «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» (далі іменується - продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі іменується - покупець) укладений договір № 10/01/14-01 (далі іменується - Договір).

Згідно пункту 1.1 зазначеного Договору продавець зобов'язується поставити, а покупець -сплатити та прийняти нафтопродукти (далі іменується - Товар) в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поставка товару здійснюється протягом трьох днів з моменту письмового повідомлення продавця.

Відповідно до пунктів 3.1 - 3.6 Договору оплата покупцем Товару здійснюється на підставі виставленого продавцем рахунку на передбачувану кількість Товару, що підлягає поставці. Оплата Товару проводиться покупцем на умовах відстрочення платежу. Відстрочка платежу встановлюється строком 120 календарних днів з моменту отримання Товару. Датою оплати вартості Товару вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Ціна Товару є договірною і визначається за взаємною згодою сторін. При отриманні Товару покупець надає продавцю довіреності із зазначенням підлягають відвантаженню нафтопродуктів. Продавець надає покупцеві накладну у двох примірниках на кожну партію Товару, яку представник покупця зобов'язаний підписати і повернути продавцю протягом 2-х днів з моменту отримання.

На виконання договору № 10/01/14-01 від 10.01.2014 продавцем було поставлено покупцеві товар.

10 січня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» було передано позивачу паливо дизельне у кількості 1497,525 л. за видатковою накладною №ХТ-0110/14 загальною вартістю 14520,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 2420,00 грн., а також видано податкову накладну № 913 від 10.01.2014. Оплата за вказану партію товару здійснена позивачем на підставі рахунку-фактури № 0110/14 від 10 січня 2014 року у повному обсязі згідно платіжних доручень №1 від 10.01.2014 та № 7 від 17.01.2014. Вказану господарську операцію позивач відобразив у книзі обліку доходів та витрат.

24 січня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» було передано позивачу паливо дизельне у кількості 464,109 л. за видатковою накладною № ХТ-0124/04 загальною вартістю 4500,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 750,00 грн., а також видано податкову накладну № 2313 від 24.01.2014. Оплата за вказану партію товару здійснена позивачем згідно рахунку-фактури № 0124/04 від 24 січня 2014 року у повному обсязі згідно платіжного доручення № 10 від 24.01.2014. Вказана господарська операція відображена позивачем у книзі обліку доходів та витрат.

Як свідчать долучені до справи видаткові накладні товар позивач отримував особисто, тому довіреності в даному випадку непотрібні.

З наданих позивачем письмових пояснень від 30.03.2015 вх. № 13369 судом встановлено, що транспортування придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» товару позивачем фактично не здійснювалось, оскільки отримання нафтопродуктів відбувалось шляхом заправки власного вантажного транспорту позивача на раніше обумовленій сторонами паливній станції за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 3. На підтвердження позивачем надані суду копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вантажний сідловий тягач (реєстраційний номер НОМЕР_2) та на напівпричіп автовоз марки ЗАЗ НХ 2210(реєстраційний номер НОМЕР_3), відповідно до яких власником транспортних засобів є ОСОБА_3.

Таким чином, доводи контролюючого органу щодо відсутності товарно-транспортних накладних є безпідставними, оскільки у складанні останніх в даному випадку не було сенсу.

Придбаний позивачем товар (дизельне пальне) використовувався позивачем у власній господарській діяльності, шляхом надання послуг автоперевезення та експедиційних послуг.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

З урахуванням наведеного, відповідачем не спростовано у суді факт реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та ТОВ «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД».

Посилання контролюючого органу на той факт, що контрагент позивача ТОВ «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» ліквідований суд вважає безпідставним з огляду на таке.

Позивачем до суду надана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 по справі №904/4925/14, згідно з якою Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ХЕППІ ТРЕЙД» було ліквідовано лише 25.09.2014, станом на момент здійснення господарських операцій з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 воно знаходились в єдиному державному реєстрі підприємств України та було платником податку на додану вартість.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження нікчемності правочинів між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД».

Податковий орган також, ґрунтує правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення на акті ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ №504/04-62-22-3/38434227 від 10.04.2014 «Про результати проведення зустрічної звірки TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», згідно якого TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» за податковою адресою не знаходиться, у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торговельне обладнання для здійснення господарської діяльності. Як зазначає відповідач, у період, що підлягав перевірці, основним постачальником TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» було TOB «Авіст». Відповідач зазначає про те, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було отримано від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт про неможливість проведення зустрічної звірки по TOB «Авіст» від 03.04.2014 № 943/26-59-22-03/38781508 щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2014 по 31.01.2014, згідно якого TOB «Авіст» за юридичною адресою також не знаходиться та в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від підприємств постачальників TOB «Авіст», що свідчить про те, що правочини між TOB «Авіст» та покупцями здійсненні без мети настання реальних наслідків.

Однак, суд зазначає, що відсутність у контрагентів TOB «Авіст» та безпосередньо у контрагента позивача - TOB «ТД «ХЕППІ ТРЕЙД» необхідних основних фондів, кваліфікованого технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, вантажних транспортних засобів тощо, не є беззаперечним доказом того, що господарські операції між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ХЕППІ ТРЕЙД» не мали реального характеру.

Нормами Цивільного та Господарського кодексів України дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010, від 31.01.2011.

Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум ПДВ, фактично сплачених в ціні придбання товару на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності.

На переконання суду, порушення юридичною особою-контрагентом вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Законодавство не містить певних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку у галузі оподаткування навіть за наявності певних прогалин у законодавстві. У разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Прикладом подібного підходу є постанова Верховного Суду України від 09 вересня 2008 року.

Взагалі в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності пов'язується податковим органом лише з обставинами діяльності контрагента позивача та іншій суб'єктів господарювання по ланцюгу постачання, що є неприпустимим як за законодавством України так і міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Постановою Верховного Суду України від 11.01.2011 у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ встановлено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань…Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки №586/17- від 12.06.2014, про порушення Фізичною особою-підприємцем СПД ОСОБА_3 вимог п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є помилковими та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2014 слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області № від 16.07.2014 про збільшення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4 755,00 грн., в т.ч. 3170,00 грн. за основним платежем та 1 585,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 182,70 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко