Справа № 314/5480/14-а(2-а/314/49/2014)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2015 рокусправа № 314/5480/14-а(2-а/314/49/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнія в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області

на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року у справі № 314/5480/14-ц ( 2-а/314/49/2014) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області ( далі - Відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії УПФУ щодо відмови в призначенні пільгової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі - Закон № 796) та зобов'язати даного Відповідача провести перерахунок та призначити йому пільгову пенсію відповідно до статті 55 Закону № 796.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, працював у зоні відчуження у серпні 1986 року більше 5 календарних днів, а тому у 2012 році набув права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням Відповідача від 25.02.2013 року його заява про призначення пенсії від 26.11.2012 року задоволена не була задоволена, з посиланням на відсутність необхідної довідки форми № 122. Після того, як він у 2014 році дізнався, що за аналогічних обставин позитивно вирішено питання про призначення пенсії у його товаришів, 11 серпня 2014 року знову звернувся до УПФУ з заявою про призначення йому пенсії, однак його заява навіть не розглядалась. На свою заяву отримав відповідь 21.08.2014 року, тому вважає, щоі саме з цієї дати дізнався про порушення своїх прав та звернувся за їх захистом до суду. При цьому провис поновити строк звернення до суду.( а.с.1-5)

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що надані Позивачем документи не відповідають приписам діючого законодавства. Також просили врахувати, що ОСОБА_1 перебуває у них на обліку та отримує пенсію по інвалідності з 10.10.2013 року ( а.с.25)

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 25.02.2013 року по 03.04.2014 року залишено без розгляду. ( а.с.21)

Ухвала суду сторонами не оскаржена та набрала законної сили.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 04.04.2014 року задоволені у повному обсязі.

Постанова суду обґрунтована тим, що оскільки позивач, звернувшись за призначенням пенсії, надав усі необхідні документи та дотримався всіх вимог законодавства, тому рішення відповідача

про відмову у призначення пенсії позивачу на пільгових умовах є незаконним, а

позовні вимоги про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію на

пільгових умовах є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню ( а.с.28-30)

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління посилається на те, що позивачем не надано довідку за формою № 122, ними проводилась перевірка достовірності видачі наявної довідки № 28 від 01.12.1992 року, однак перевірити її не вдалось , так як підприємство, де працював Позивач, документи до архіву не передавало. Через відсутність документів, що підтверджують факт перебування позивача в зоні відчуження під час ліквідації аварії на ЧАЕС призначити пенсію зі скороченням пенсійного віку не видається можливим ( а.с.97)

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з приписами статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

При цьому суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до матеріалів справи, 26 листопада 2012 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням віку, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС , долучивши певний пакет документів. ( а.с.15)

25 лютого 2013 р. комісія для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області розглянула подані Позивачем документи та прийняла рішення № 19, згідно з яким відмовила йому у призначенні пенсії через ненадання усіх необхідних документів, які б давали йому право на отримання пенсії згідно з приписами статті 55 Закону № 796. ( а.с.15-16)

Як слідує із суті заявленого позову та наявних у справі доказів, вищевказане рішення ОСОБА_1 отримав у лютому 2013 року та до суду його не оскаржував.

Більш того, у 29.11. 2013 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, яка і була йому вперше призначена з 10.10.2013 року , що підтверджується розпорядженням № 155 від 05.12.2013 року ( а.с.27 зворот).

Отримуючи пенсію по інвалідності, 11 серпня 2014 року Позивачем подано до пенсійного органу заяву довільного зразка про призначення пенсії на пільгових умовах - відповідно до статті 55 Закону № 796, у якості додатка до заяви вказано - «додаток: судова практика» ( а.с.17).

Вказана заява зареєстрована Відповідачем як звернення громадян та на неї надана відповідь листом від 21.08.2014 року ( а.с.18)

Визнання протиправною відмову Відповідача у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку та бездіяльності щодо нерозгляду його заяви від 11.08.2014 року про призначення пенсії та зобов'язання УПФУ призначити пенсію і є предметом судового спору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач, звернувшись за призначенням пенсії, надав усі необхідні документи та дотримався всіх вимог законодавства,тому рішення Відповідача про відмову у призначення йому пенсії на пільгових умовах є незаконним, а позовні вимоги про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений без врахування наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Факт звернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до пенсійного органу 26 листопада 2012 року із заявою про призначення пенсії зі зменшенням віку, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС та прийняття Відповідачем рішенням від 25.02.2013 року про відмову у призначенні такої пенсії, матеріалами справи підтверджено та сторонами визнано ( а.с. 15,16)

Позивачем не спростовано, що вказане рішення ним отримано 26 лютого 2013 року та у передбаченому законом порядку не було оскаржено ні до суду, ні до вищестоящого пенсійного органу( а.с.19).

Більш того, Позивач особисто у позовній заяві зазначив, що таку відмову у призначенні йому пільгової пенсії вважав правомірною, доки в серпні 2014 року не дізнався, що його знайомі з такою проблемою звернулись до суду. ( а.с.3 4- абзац)

Слід зазначити, що у поданій до суду у вересні 2014 року позовній заяві ОСОБА_1 не ставить питання про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача № 19 від 25 лютого 2013 року, а лише просить поновити строк звернення до суду ( а.с.5)

В той же час, суд першої інстанції не тільки не задовольнив клопотання Позивача про поновлення строку звернення до суду, навпроти, ухвалою суду від 08 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 25.02.2013 року по 03.04.2014 року залишив без розгляду. Ухвала суду сторонами не оскаржена та набрала законної сили. ( а.с.21)

Колегія суддів враховує, що існують приписи статті 11 КАС України, згідно з якими суд може вийти за межі позовних вимог, однак це можливо тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту порушених прав.

Однак, враховуючи вищевказані обставин (шестимісячний строк на оскарження конкретного рішення суб'єкта владних повноважень та його не оскарження близько двох років ( 25 лютого 2013- 04 вересня 2014 ) , наявність не оскарженої ухвали про відмову у поновленні строку звернення до суду та залишення без розгляду позовних вимог за період з 25 лютого 2013 року по 03 квітня 2014 року ) , колегія суддів позбавлена можливості застосувати приписи статті 11 КАС України, так як вихід за межі позовних вимог має застосовуватись саме з метою поновлення порушених прав, а не формально, тим більше, за відсутності можливості задоволення таких вимог.

Вказане свідчить про те, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави застосовувати приписи статті 11 КАС України, виходити за межу позовних вимог та вирішувати питання про визнання протиправним та скасування безпосередньо Рішення УПФУ № 19 від 25.02.2013 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії як учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС в зв'язку з відсутністю права на пенсію, доки не скасована ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року про відмову Позивачу у поновленні строку звернення до суду та якою позовні вимоги за період з 25.02.2013 року по 03.04.2014 року залишено без розгляду.

Крім того, вирішуючи питання про визнання протиправними дій УПФУ щодо відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до приписів статті 55 Закону № 796, колегія суддів враховує і наступне.

Як зазначалось вище, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання про скасування Рішення УПФУ № 19 від 25.02.2013 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії як учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС ( ухвалою суду, що набрала законної сили, такі вимоги судом першої інстанції уже залишені без розгляду).

В той же час, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.11. 2013 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, яка і була вперше призначена з 10.10.2013 року, що підтверджується розпорядженням № 155 від 05.12.2013 року. Вказаний вид пенсії Позивач отримував і на час звернення до суду, і на час винесення оскаржуваної постанови ( а.с.27 зворот).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» регламентовано умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, де, зокрема, зазначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено право особи на отримання пенсії за віком.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що особа, якій призначено та яка отримує пенсію по інвалідності , зобов'язана визначитись, чи бажає вона продовжувати отримувати вказану пенсію, чи має намір отримувати пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на листопад 2013 року Позивач визначився зі своїм правом на отримання певного виду пенсії. та особисто подав заяву форми 4 про призначення йому пенсії по інвалідності, яку і отримує з 10.10.2013 року.

За таких обставин, якщо пенсіонер має бажання перейти на інший вид пенсії, він має звернутись до суду у передбаченому законом порядку, як це визначено статтею 44 Закону № 1058 - заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В той же час, відповідно до п.4.1 розділу 4 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року « Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно п.4.3 розділу 4 вищевказаної Постанови, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання(перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 розд.4 Постанови).

Аналіз діючого законодавства свідчить про те, що органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління пенсійного фонду України. Управління може прийняти певне рішення щодо призначення(перерахунку) чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії лише після надходження заяви, а прийняті Управлінням рішення оформляються розпорядженням.

Матеріалами справи підтверджено та Позивачем не заперечується, що 11 серпня 2014 року ним подано до пенсійного органу заяву про призначення пенсії на пільгових умовах довільного зразка де у якості додатка до заяви вказано: «додаток: судова практика» ( а.с. 17)

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не дотримано приписів статті 44 Закону № 1058, так як подано заяву не встановлено зразка ( не форми 4) та до заяви не додано необхідних документів, оскільки зазначена у заяві в якості додатку лише судова практика не може вважатись належним документом, як це визначено Постановою ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року « Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Сторонами не спростовано, що зазначена заява зареєстрована Відповідачем, як звернення громадян та на неї надана відповідь листом від 21 серпня 2014 року, яку Позивач отримав 30 серпня 2014 року, про що і зазначив у позові. (а.с.18,3)

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що довільне звернення Позивача до Відповідача 11 серпня 2014 року щодо призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796 , як і надання своєчасної відповіді на таке звернення із зазначенням про відсутність права на пенсію через недостатність документів, не свідчать про бездіяльність Відповідача щодо не розгляду заяви, як не свідчить і про прийняття Відповідачем рішення про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії стосовно Позивача, що в свою чергу є підставою для відмови у позові щодо визнання бездіяльності Відповідача протиправною.

Більш того, зобов'язуючи пенсійний орган прийняти конкретне рішення про призначення відповідної пенсії, суд перебрав на себе невластиві функції, адже питання щодо призначення (перерахунку), чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії віднесено до виключної компетенції УПФУ. А такого рішення Відповідачем правомірно не приймалось, оскільки не було подано належної заяви та необхідних документів, а на подане звернення УПФУ надана відповідь.

Судом першої інстанції вказані обставини не були враховані, а наявним у справі доказам дана невірна правова оцінка, постанова суду першої інстанції , згідно з приписами статті 202 КАС України,підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог.

При цьому колегія суддів вважає за можливе зазначити, що якщо Позивач виявляє бажання перейти з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії, він не позбавлений можливості звернутись до пенсійного органу із заявою встановленого зразка з доданням належних документів та отримати рішення УПФУ щодо розгляду заяви із зазначеного питання. А вже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, звертатись до суду за захистом порушеного права.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.. 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Вільнанському районі Запорізької області - задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року у справі № 314/5480/14-ц ( 2-а/314/49/2014) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити, у тому числі, і з огляду на передчасне звернення до суду.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник