Справа № 760/25176/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника відповідача - Шевчук Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та суми 10 посадових окладів при виході на пенсію, зобов'язати територіальний орган Пенсійного фонду України здійснити такий перерахунок і провести відповідні виплати, починаючи з 29.08.2010.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії. Зобов'язано територіальний орган Пенсійного фонду України здійснити позивачу перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням до складових заробітної плати, які враховуються при призначенні пенсії, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з 29.08.2010. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні, з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням сум матеріальної допомоги, оскільки на таку нараховувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, колегія суддів переглядає судове рішення в межах вимог апелянта.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_3, є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за Законом України «Про державну службу».

Як убачається із матеріалів справи, позивач зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з урахуванням розміру отримуваних нею сум матеріальної допомоги, на що отримала відмову.

У зв'язку із чим, вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся у суд.

Обговорюючи правомірність дій відповідача з приводу розрахунку розміру пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Основними нормативно-правовими актами, які регулюють порядок призначення та перерахунку пенсій є Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну службу», які співвідносяться між собою як загальний та спеціальний.

Згідно змісту статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII така пенсія призначається державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу (ч. 1 ст. 40).

Частиною 1 статті 66 цього Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно пункту 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Враховуючи приведену норму, до складу заробітної плати (доходу) входять усі види виплат, з яких сплачувались страхові внески та збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У постанові Кабінету Міністрів України № 697 від 18.05.1998 визначено вичерпний перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. У визначеному цією постановою Уряду України переліку не зазначена матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч. 6 зазначеної статті).

Частиною 7 зазначеної норми передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної норми Кабінетом Міністрів України 31.05.2000 року прийнято постанову №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

В пункті першому названої постанови закріплено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Окрім того, структура заробітної плати визначена Законом України «Про оплату праці», статтею 2 якого закріплено, що до її складу відносяться основна заробітна плата, додаткова заробітна плата (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати.

Право пенсіонера, що отримує пенсію за законодавством України про державну службу, на врахування «інших виплат», підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 року, яка залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2010 року та Вищого адміністративного суду України від 21.11.2012 року.

На виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили Правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670», якою затверджено довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». У вказаній довідці міститься поле «інші виплати», з необхідністю їх розшифровки.

Наведене свідчить, що, відмовляючи у перерахунку пенсії з урахуванням таких виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, відповідач діяв усупереч вимогам законів України.

Разом з тим, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, правильно вирішивши справу, помилково застосував норми процесуального права, задовольнивши вимоги позивача з 29 серпня 2010 року.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою від 20 листопада 2014 року, до відкриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції залишив без розгляду вимоги позивача за період з 29 серпня 2010 року по 18 травня 2014 року у зв'язку з пропущенням позивачем встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Враховуючи висновки вказаної ухвали, яка, як убачається з матеріалів справи, не була скасована і набрала законної сили, задовольнивши позовні вимоги за період з 29 серпня 2010 року, суд першої інстанції помилково не врахував при вирішенні справи, що відповідне питання вже вирішене.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом заміни дати, з якої територіальний орган Пенсійного фонду України зобов'язаний здійснити перерахунок і виплату пенсії позивача: замість « 29 серпня 2010 року» слід вказати « 19 травня 2014 року».

У решті постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і підлягає залишенню без змін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року змінити.

Слова «з 29 серпня 2010 року» у третьому абзаці резолютивної частини постанови замінити словами « 19 травня 2014 року».

У решті постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст постанови складений 14 квітня 2015 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М