Справа № 2а/0370/3200/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року місто Київ К/800/53862/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: від позивача: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, стягнення надмірно сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Ягодинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товару від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706; стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 15939,27 грн. та ввізного мита у розмірі 10395,18 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Ягодинською митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_3 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 03.01.2012 №1/2012/NL, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та компанією «Vion Sales West BV» (Нідерланди), та інвойсу від 30.05.2012 №5444631, позивачем 05.06.2012 на територію України ввезено товар - «сало свине бокове заморожене, обвалене, без шкіри, без спецій, без теплової кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ, в кусках».

З метою митного оформлення зазначеного товару декларантом позивача до Ягодинської митниці подано декларацію митної вартості товару від 05.06.2012 №205070000/2012/027925, згідно з якою митну вартість імпортованого товару визначено за ціною угоди на рівні 1,00 євро за 1 кг. При цьому, загальна митна вартість імпортованого товару з урахування послуг з перевезення склала 21640,00 євро.

Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження заявленої митної вартості подано ряд документів, а саме: контракт від 03.01.2012 №1/2012/NL; рахунок-фактуру (інвойс) від 30.05.2012 №5444631; вантажно-митну декларацію (ВМД) від 05.06.2012 №205070000/2012/027925; попередню митну декларацію від 31.05.2012 №205070000/2012/027078; міжнародну товарну-транспортну накладну CMR від 30.05.2012 №0696292; договір про перевезення від 17.01.2012 №9/2012/PL; декларацію митної вартості ДМВ-1 від 05.06.2012 №205070000/2012/027925; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 16.07.2009 №05.03.02-03/43097; сертифікат походження товару від 30.05.2012 №АЕ1560; сертифікат якості від 30.05.2012; копію ВМД іноземної країни від 30.05.2012 №12NL0DC9F52A2BAF27; прас-лист від 30.05.2012 фірми «Vion Sales West ВV» (Нідерланди); платіжне доручення в іноземній валюті від 31.05.2012 №776; повідомлення SWIFT від 31.05.2012 №4061NH.38621UBGB.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідач дійшов висновку про необхідність витребування у позивача додаткових документів, а саме: відомостей про страхування, навантаження товару, пояснення щодо формування ціни товару згідно поданого прайс-листа.

06.06.2012 представником декларанта подано митному органу додаткові документи, а саме: копію пояснень фірми виробника щодо формування ціни товару від 05.06.2012 №U-215; копію калькуляції обвалки полутуш свинячих від 01.06.2012; копію довідки про транспортні витрати, де вказана вартість навантаження і зазначено, що страхування товару не проводилось.

Проте, 07.06.2012 митний орган повідомив декларанта про необхідність подання зазначених документів в оригіналі.

У зв'язку з ненаданням оригіналів зазначених документів, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засоби через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706 та прийнято рішення пpо визначення митної вартості від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2, відповідно до якого митна вартість ввезеного позивачем товару визначена на рівні 1,47 євро за 1 кг.

З метою недопущення псування товару, позивачем подано до митниці заяву про надання дозволу на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання - сплату до Держбюджету суми ввізного мита та ПДВ, розрахованих від митної вартості, визначеної митницею спірним рішенням. При цьому, позивачем додатково сплачено до бюджету податку на додану вартість 15939,27 грн. та ввізного мита 10395,18 грн.

Вважаючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засоби через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706 та рішення про визначення митної вартості від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2 протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваних картки відмови та рішення про визначення митної вартості як таких, що прийняті Митницею на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, за наявності факту недотримання декларантом вимог Митного кодексу в частині обов'язку надання додаткових документів на вимогу митниці.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем органу доходів і зборів подано вичерпний перелік передбачених статтею 53 Митного кодексу документів для підтвердження митної вартості імпортованого товару.

У той же час, органом доходів і зборів при витребуванні додаткових документів не обґрунтовано наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки чи відсутність відомостей, які підтверджують числові складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, що свідчило б про наявність у органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За вказаних обставин, зважаючи на недоведеність з боку органу доходів і зборів наявності обґрунтованого сумніву щодо надання позивачем неповних або ж недостовірних відомостей про митну вартість імпортованих товарів, колегія суддів не може погодитися з позицією судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості ввезеного позивачем товару.

Колегія суддів також вказує на безпідставність посилання органу доходів і зборів як на підставу для корегування митної вартості товару на факт ненадання декларантом оригіналів запитуваних документів. Так, органом доходів і зборів в обґрунтування позиції щодо необхідності надання декларантом саме оригіналів тих чи інших документів не обґрунтовано неможливість встановлення тих чи інших фактичних даних на підставі їх копій. Необхідність надання ж органу доходів і зборів виключно оригіналів документів Митним кодексом України не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на протиправність рішення про визначення митної вартості товару від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706 як таких, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, за відсутності факту доведення з боку органу доходів і зборів наявності обґрунтованого сумніву щодо достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Одночасно з викладеним, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), за змістом якої повернення суми надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) має здійснюватися у окремо передбаченому законодавством порядку, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах шляхом задоволення вимог про повернення зайво сплачених коштів.

Відповідно до частини першої статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 94, 160, 167, 220, 221, 225, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товару від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706.

У вказаній частині позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ягодинської митниці про визначення митної вартості товару від 07.06.2012 №205070000/2012/000803/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 07.06.2012 №205070000/2/00706.

В іншій частині постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року залишити без змін.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 96,47 грн. ( дев'яносто шість гривень 47 копійок) судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: