Справа № 817/743/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/743/15

30 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Цісар І.В.,

відповідача: представник Жданова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ - КОЛЕКТ"
до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції
про визнання арешту протиправним та зобов'язання вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ - КОЛЕКТ" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання протиправним арешту та зобов'язання відповідача звільнити з під арешту нерухоме майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що протиправними діями відповідача порушено права ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» як іпотекодержателя, адже позивач має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами, а існуючий арешт майна позбавляє можливості позивача реалізувати своє право.

В судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

В судове засідання призначене на 30.03.2015 представник позивача не прибув. Разом з тим, у позовній заяві просив, у разі його відсутності, справу розглядати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позову заперечив. Вказав, що державний виконавець при накладенні арешту на майно діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання 30.03.2015 не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалася обов'язковою участь відповідача в судовому засіданні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула та не повідомила суд про причини неприбуття.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №43-16/17-840 від 16 грудня 2005 року, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних та кінцевим строком повернення до 15 грудня 2025 (а.с. 11-15).

В якості забезпечення зобов'язань за вищезазначеним договором між сторонами укладено Іпотечний договір № 43-16/17-840 від 16.12.2005 року, згідно із яким передано банку в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатна квартира, загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 24,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36-39).

13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області (а.с.48-50).

На підставі вказаного договору, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ», свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № 43-16/17-840 від 16.12. 2005 року (а.с.42-47).

У відповідності до даного договору до ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» перейшли усі права іпотекодержателя за Іпотечним договором.

10.03.2015 року ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва Єгорової К.М. з заявою про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (№34699238 від 10.03.2015 року) на предмет іпотеки за іпотечним договором №43-16/17-840 від 16.12.2005 року, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_1; накладені наступні арешти нерухомого майна на підставі:

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, б/н, 03.02.2010 року;

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ, б/н, 03.02.2010 року;

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, б/н, 01.04.2010 року;

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ, б/н, 07.05.2010 року;

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, б/н, 16.11.2010 року;

- постанови Відділу ДВС Рівненського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, 32921535, 07.06.2012 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 03.02.2010 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Кондратюк І.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №17101080 при примусовому виконанні виконавчого листа №6-1914, виданого 16.11.2009 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0014719 у сумі 142076,64 грн. та судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 800 грн., а всього 142876,64 грн., накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 142876,64 грн.

03.02.2010 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Булгакової Н.М. про відкриття виконавчого провадження у ВП №17081801 при примусовому виконанні ухвали №2-10547, виданої 30.12.2009 року Рівненським міським судом про накладення арешту на майно, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 8797,75 грн.

01.04.2010 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Булгакової Н.М. про відкриття виконавчого провадження у ВП №18375499 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-7533, виданого 11.03.2010 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 307031,84 грн. (солідарно), накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 307031,84 грн.

07.05.2010 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Кондратюк І.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №19126358 при примусовому виконанні виконавчого листа №6-1371, виданого 14.09.2009 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 солідарно на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0013703 у сумі 126696,12 грн., судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 775,84 грн., а всього 127471,96 грн., накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 127471,96 грн.

16.11.2010 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Булгакової Н.М. про відкриття виконавчого провадження у ВП №22605819 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1524, виданого 27.09.2010 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9005,73 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 9005,73 грн.

07.06.2012 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Панчук І.В. про відкриття виконавчого провадження у ВП №32921535 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-7533, виданого 11.03.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_9 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору за №43-16/17-840 від 12.04.2007 року за 000, договору поруки від 16.12.2005 року за №52-2004 та договору поруки від 12.04.2007 року за №108106 в розмірі 299277,45 грн., неустойки в розмірі 5500 грн., пені 304,39 грн., судового збору 1700 та ІТЗ - 250 грн.; разом 307031,84 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 307031,84 грн.

06.08.2013 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №39219696 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5898/11, виданого 03.09.2012 року Рівненським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту в сумі 435681,63 грн. та судових витрат по справі в сумі 1820 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна в межах суми звернення стягнення 437501,63 грн.

Вказаними постановами, якими накладено арешт на все майно ОСОБА_4, на переконання позивача порушено його право в частині звернення стягнення на заставлене майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 У зв'язку із чим, пред'явлено вказаний позов.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі іменується - Закон України №606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону України №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом частини 1 статті 17 Закону України №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статі 52 Закону України №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно положень статті 57 Закону України №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В свою чергу, відповідно до частини 4 статті 54 Закону України №606-XIV, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону України №606-XIV, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV (далі іменується - Закон України №898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України №898-IV передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом вимог частин 6, 7 статті 3 Закону України №898-IV, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно статті 1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 №2654-XII, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, право заставодержателя на звернення стягнення саме на заставлене майно регулюється статтею 20 Закону України «Про заставу». Аналогічні положення містяться у статті 572 Цивільного кодексу України, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за наявності договорів іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ », має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Судом встановлено, що державним виконавцем арешт на майно накладено 03.02.2010 року, тобто після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Враховуючи наведене, позивач має переважне право на погашення боргу ОСОБА_4 за іпотечним договором №43-16/17-840 від 16.12.2005 року, згідно із яким передано банку в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатна квартира, загальною площею 41,2 кв. м., житловою площею 24,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України №898-IV, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Разом з тим, у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на вищезазначене майно на користь інших кредиторів, що не є заставодержателями.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11.09.2013 №К/800/1343/13 та від 04.02.2014 №К/9991/74324/12.

Відповідно до статті 60 Закону України №606-XIV, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними рішення про накладення арешту згідно постанови ВДВС Рівненського МУЮ б/н, 03.02.2010 року; б/н, 03.02.2010 року; б/н, 01.04.2010 року; б/н, 07.05.2010 року; б/н, 16.11.2010 року; № 32921535, 07.06.2012 року та №39219696, 06.08.2013 року суд приходить до висновку про безпідставність, необґрунтованість та відсутність підстав до задоволення позовних вимог в цій частині, так як вказані рішення приймалися державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу позивача, що станом на час винесення державним виконавцем зазначених вище постанов, права позивача жодним чином порушені не були, оскільки, ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» уклало з ПАТ «УкрСиббанк» договір Факторингу №2 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки 13.02.2012 року, тобто після винесення державним виконавцем постанов.

Також, суд звертає увагу, що у відповідності до пункту 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 №8, публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, звільнити з під арешту нерухоме майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1, який застосований постановами Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 03.02.2010 ВП №17101080, від 03.02.2010 ВП №17081801, від 01.04.2010 ВП №18375499, від 07.05.2010 ВП№19126358, від 16.11.2010 ВП №22605819, від 07.06.2012 ВП №32921535, від 06.08.2013 ВП №39219696.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ - КОЛЕКТ" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.