Справа № 816/719/15-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/719/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - Остапенка А.І.,

представника відповідачів - Сундалової М.В.,

представника третьої особи - Панченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Громадської організації "Східноукраїнський центр громадських ініціатив" до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Голови Полтавського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України Оніщенка Володимира Михайловича, третя особа - Обласне бюро судово-медичної експертизи про визнання бездіяльності протиправною та зобов"зання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року Громадська організація "Східноукраїнський центр громадських ініціатив" (надалі - позивач, СЦГІ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач 1), Голови Полтавського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України Оніщенка Володимира Михайловича (надалі - відповідач 2), третя особа - Обласне бюро судово-медичної експертизи (надалі - Обласне бюро СМЕ) про визнання протиправною бездіяльності з приводу невжиття заходів щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно посадових осіб (голови та секретаря) комітету з конкурсних торгів Обласного бюро судово-медичної експертизи за факто порушення законодавства про здійснення державних закупівель; зобов'зання розглянути питання щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 164-14 Кодексу України; зобов'язання в місячний строк з дня набрання законної сили постановою суду у цій справі подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду.

В обгрунтування своїх вимог зазначали, що позивачем під час здійснення громадського моніторингу державних закупівель на території Полтавської області було виявлено порушення законодавства про державні закупівлі з боку Обласного бюро судово-медичної експертизи, а саме: несвоєчасне оприлюднення річного плану закупівель. З огляду на зазначене, позивач звернувся до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою з проханням вжити заходів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 164-14 Кодексу про адміністративні правопорушення України за вищенаведеним випадком порушення законодавства про державні закупівлі, проте, отримав відповідь, що чинним законодавством не передбачено повноважень територіальних відділень Антимонопольного комітету України та їх голів щодо складання протоколів за ст. 164-14 КУпАП. Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. У запереченнях посилалася на відсутність порушеного права позивача з боку відповідачів, оскільки позивач не є учасником процедур державних закупівель. Також зазначала, що нормами діючого законодавства не передбачено повноважень територіальних відділень Антимонопольного комітету України або голови територіальних відділень складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері державних закупівель.

Представник третьої особи проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для притягнення посадових осіб Обласного бюро судово-медичної експертизи до адміністративної відповідальності у сфері державних закупівель, а також на відсутність порушеного права позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Громадська організація "Східноукраїнський центр громадських ініціатив" є юридичною особою та згідно статуту має метою провадження освітньої, наукової і правозахисної діяльності, спрямованої на ствердження і популяризацію ідей демократії та громадянського суспільства, плюралізму, дотримання прав і свобод людини і громадянина. (а.с. 76-82)

Згідно пояснень представника позивача, в ході громадського моніторингу державних закупівель на території Полтавської області позивачем було виявлено, що рішенням комітету з конкурсних торгів Обласного бюро СМЕ № 3 від 25.12.2014 року було затверджено річний план закупівель на 2015 рік, проте, протягом п'яти робочих днів з дня його затвердження не оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу з питань державних закупівель.

16.01.2015 року до Обласного бюро СМЕ позивачем направлено лист № 5016-3 з проханням повідомити про причини відсутності річного плану на веб-порталі "Державні закупівлі".

09.02.2015 року Обласним бюро СМЕ позивачу листом № 616 роз'яснено, що Обласне бюро СМЕ не має власного веб-сайту, а річний план на 2015 рік направлено 31.12.2014 року через УДППЗ "Укрпошта" на ДП "Зовнішторгвида України" для розміщення-оприлюднення та 31.12.2014 року оприлюднено на веб-сайті головного рзопорядника бюджетних коштів.

Листом № 758 від 17.02.2015 року Обласне бюро СМЕ додатково повідомило позивача, що відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" річний план закупівель на 2015 рік було оприлюднено.

10.02.2015 року позивач звернувся на адресу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою (вих. № 5041-7), в якій просив вжити заходів щодо складання протоколу за ст. 164-14 Кодексу про адміністративні правопорушення України відносно посадових осіб комітету з конкурсних торгів Обласного бюро СМЕ у зв'язку з неоприлюдненням або порушенням порядку оприлюднення інформації щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти відповідно до вимог законодавства.

20.02.2015 року Полтавським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України за результатами розгляду заяви позивача надано відповідь № 02/827, що відповідно до статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" органи Антимонопольного комітету уповноважені здійснювати державний контроль за дотриманням конкуренційного законодавства під час здійснення державних закупівель в частині виявлення та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, при цьому Законом України "Про здійснення державних закупівель" не передбачені повноваження щодо складання адміністративних протоколів про вчинення порушень, передбачених статтею 164-14 КУпАП.

Позивач ГО "Східноукраїнський центр громадських ініціатив" з вказаною позицією відповідача не погодився та просить суд визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів щодо складання протоколу за ст. 164-14 КУпАП та зобов'язати голову Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розглянути питання щодо складання такого протоколу.

Вирішуючи питання про наявність у відповідачів: Полтавського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України та його голови, - повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері державних закупівель, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 164-14 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачена адміністративна відповідальність за неоприлюднення або порушення порядку оприлюднення інформації щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти відповідно до вимог законодавства. При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, заначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, зокрема, за статтею 164-14 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Антимонопольного комітету України, органів державного фінансового контролю, Рахункової палати.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Частинами 1 та 2 статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Компетенція територіальних відділень визначається статтею 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та пунктом 3 Положення про територіальне відділення, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, а компетенція голови теріторіального відділення - статтею 17 Закону і пунктом 8 вказаного Положення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що ними не передбачено повноважень саме територіальних відділень або голови територіальних відділень складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері державних закупівель, зокрема, за статтею 164-14 КУпАП.

Крім того, нормами Закону України "Про здійснення державних закупівель" також не передбачено таких повноважень для територіальних відділень або їх голів.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність саме у відповідачів повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері державних закупівель, зокрема, за статтею 164-14 КУпАП.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за статтею 164-14 КУпАП протоколи мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державного фінансового контролю.

Так, відповідно до пункту 9 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2013 № 1045 затверджено Порядок оформлення Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення (далі - Порядок).

Розділом І Порядку передбачено, що цей Порядок розроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та інших актів законодавства з метою визначення процедури складання Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами (далі - органи державного фінансового контролю) протоколів про адміністративні правопорушення за статтями 163 12, 164 2, 164 12, 164 14 та частинами третьою - сьомою статті 166 6 КУпАП, розгляду справ про адміністративні правопорушення, ведення діловодства у справах про адміністративні правопорушення, а також забезпечення належного розгляду скарг на постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 163 12, 164 2, 164 12, 164 14 та частинами третьою - сьомою статті 166 6 КУпАП, уповноважена посадова особа органу державного фінансового контролю складає протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) за встановленою формою (додаток 1). Надіслані до органу державного фінансового контролю постанова прокурора (його заступників) про ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності та додані до неї матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, розглядаються у десятиденний строк після їх надходження. За результатами розгляду зазначених матеріалів посадовою особою органу державного фінансового контролю складається протокол про адміністративне правопорушення в межах строків, передбачених статтею 38 КУпАП. У разі відсутності підстав для складання протоколу орган державного фінансового контролю повідомляє про це відповідний орган прокуратури з викладенням мотивів прийняття такого рішення.

Таким чином, вказаним Порядком передбачена процедура розгляду Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами справ про адміністративні правопорушення та складання адміністративних протоколів, зокрема, за ст. 164-14 КУпАП.

Поряд з тим, чинним законодавством такої процедури для органів Антимонопольного комітету України не передбачено.

Отже, судом не встановлено наявності у Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та його голови повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 164-14 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність порушених прав позивача в публічно -правових відносинах із відповідачами, суд виходить із наступного.

Суд зазначає, що відповідно до визначення, наведеного у ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції -переданий на вирішення адміністративного суду публічно -правовий спір, у якому хоча однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

ДДля визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно -правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов'язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов'язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов'язків.

При цьому не будь-яке порушення суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, суд має встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов'язку саме на її користь. Закон у вигляді так званої "захисної норми" має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов'язку на свою користь.

Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно -правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи вищенаведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача, а також встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію.

На питання суду та представників відповідачів і третьої особи щодо визначення порушених прав позивача з боку відповідачів, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що вважає порушеним право позивача на своєчасний доступ до інформації щодо державних закупівель, оскільки третя особа, не оприлюднивши річний план закупівель, позбавила громадскість, у тому числі і позивача, можливості здійснювати громадський кнтроль за витрачанням бюджетних коштів зазначеною установою.

На уточнююче питання, яке саме право позивача порушено відповідачами, представник позивача зазначив, що особа, чиє право порушено, має право вимагати його поновлення та притягнення винної особи до передбаченої законом юридичної відповідальності, тому з цією метою позивач і звертався до відповідачів.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про громадські об'єднання" громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про громадські об'єднання" для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право:

1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);

2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;

3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;

4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя;

5) проводити мирні зібрання;

6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи має право:

1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;

2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об'єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об'єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об'єднанням включаються до Реєстру громадських об'єднань;

3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації;

4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності";

5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Згідно розділу 2 наявного в матеріалах справи статуту ГО "СЦГІ" його метою є провадження освітньої, наукової і правозахисної діяльності, спрямованої на ствердження і популяризацію ідей демократії та громадянського суспільства, плюралізму, дотримання прав і свобод людини і громадянина.

Для здійснення цієї мети, Центр ставить перед собою такі завдання:

1) об'єднання громадян для провадження спільної освітньої, наукової і правозахисної діяльності спрямованої на ствердження та популяризацію ідей демократії та грома дянського суспільства, плюралізму, дотримання прав та свобод людини і громадяни на;

2) реалізація та підтримка освітніх, наукових, культурних ініціатив, проектів і програм організацій та окремих осіб спрямованих на ствердження та популяризацію ідей де мократії та громадянського суспільства, плюралізму, дотримання прав та свобод лю дини і громадянина, інтеграції України у європейські та євроатлантичні структури;

3) збір, аналіз та оприлюднення інформації про стан демократії і громадянського суспі льства, дотримання і порушення прав і свобод людини і громадянина, реалізацію гро мадянських ініціатив;

4) правове просвітництво, підвищення правової свідомості, культури та психології гро мадян;

5) сприяння демократизації початкової, середньої та вищої освіти в тому числі сприяння розвитку студентського та шкільного самоврядування;

6) всебічне сприяння розвитку громадських організацій.

В ході розгляду справи позивачем не наведено доводів, яким чином нескладення відповідачами протоколу про адміністративне правопорушення стосовно посадових осіб Обласного бюро СМЕ мало безпосередній вплив на стан його суб'єктивних прав та обов'язків, які саме права його як громадської організації, надані для здійснення своєї мети, були порушені.

Будь-яких інших обставин, які б вказували на безпосереднє порушення прав позивача діями або бездіяльністю відповідачів, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Таким чином, позивач не довів наявність порушення відповідачами саме його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Враховуючи викладене, судом не встановлено ознак публічно - правового спору між сторонами, як і порушених прав позивача в публічно-правових відносинах, які потребують судового захисту в порядку адміністративного судочинства, а також не встановлено обов'язку відповідачів на вчинення дій щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 164-14 КУпАП.

З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Громадської організації "Східноукраїнський центр громадських ініціатив" до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України , Голови Полтавського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України Оніщенка Володимира Михайловича, третя особа - Обласне бюро судово-медичної експертизи про визнання бездіяльності протиправною та зобов'зання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2015 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко