Справа № 810/5046/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5046/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс», Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління №7», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ллентаб Україна про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівництва,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач - Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс», Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління №7», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ллентаб Україна» про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівництва автосалону та станції технічного обслуговування за адресою: Київо-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду 04 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням ТОВ «Ніколь-Моторс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» - задовольнити, а постанову Київського окружного адміністративного суду 04 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник внаслідок різної кваліфікації характеристик об'єкта будівництва автосалону та станції технічного обслуговування по вул. Велика Кільцева, 2, в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, тобто, як громадської або виробничої будівлі. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що будівництво автосалону та станції технічного обслуговування по вул. Велика Кільцева, 2, в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області є будівництвом громадської будівлі, а тому обов'язком відповідачів є дотримання, у даному випадку, норм стандартів і правил, що регулюють організації будівництва громадських будинків.

Крім того, суд встановив, що відповідачами не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності виявлених позивачем допущених порушень та підтвердження їх усунення. За таких обставин, беручи до уваги ту обставину, що наявність порушення відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не було спростовано відповідачами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у період з 22.07.2014 по 07.08.2014 посадовою особою позивача була проведена планова перевірка з питань додержання (виконання) ТОВ «Ніколь-Моторс», ПрАТ «Будівельне управління № 7», ТОВ «Ллентаб Україна» вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту на об'єкті будівництва - автосалону та станції технічного обслуговування по вул. Велика Кільцева, 2, в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. За результатами перевірки складений Акт від 07.08.2014 №874, у якому зафіксовано ряд порушень відповідачами вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту (том І а.с.25-32).

Під час проведення перевірки було встановлено, що відповідачами не усунені порушення вимог законодавства, внаслідок чого створюється загроза життю та здоров'ю людей, а саме: відстань від новобудови автосалону до технологічного обладнання багатопаливної автозаправної станції менша 60 м., що є порушенням НАПБ Б.05.019-2005; новобудову не забезпечено нормативним запасом води для цілей зовнішнього пожежогасіння, що є порушенням ДБН В.2.5-74:2013 та НАПБ А.01.001-2004; не виконано вогнезахист несучих металевих конструкцій будівлі автосалону, що є порушенням ДБН В.2.2-9-2009 та ДБН В.1.1-7-2002; допускається застосування монолітно-залізобетонних конструкцій будівлі з невизначеними показниками їх межі вогнестійкості, що є порушенням ДБН В.1.1-7-2002; зовнішні двері сходових кліток влаштовані розмірами менше 1,2 х 2 м, що є порушенням ДБН В.2.2-9-2009 та ДБН В.1.1-7-2002; у вікнах сходових кліток на кожному поверсі не влаштовані відкривні фрамуги площею не менше 1,2 м2 кожна з можливістю відкривання з рівня підлоги, що є порушенням ДБН В.1.1-7-2002; евакуаційні виходи з приміщень складу мастил, котельні та вентиляційної влаштовані розмірами менше 2 х 0,8 м., що є порушенням ДБН В.1.1-7-2002; в приміщені котельні не влаштовані легкоскидні конструкції, що є порушенням рекомендацій по проектуванню дахових, вбудованих і прибудованих котельних установок, працюючих на природному газі; не завершено монтаж внутрішнього протипожежного водопроводу новобудови, що є порушенням ДБН В.2.5-64:2012 та НАПБ А01.001-2004; не розроблено та не впроваджуються вимоги розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту», що є порушенням ДСТУ Б А.2.2-7:2010 та ДБН В.1.2-4-2006.

На підставі заяви ТОВ «Ніколь-Моторс» 23.10.2014 посадовою особою позивача була проведена позапланова перевірка з питань усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту, за результатами якої вставнолено, що відповідачами не усунено зазначені вище порушення.

Вважаючи, що відповідачами безпідставно не виконано вимоги позивача, останній звернувся до суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник внаслідок різної кваліфікації ними об'єкта будівництва автосалону та станції технічного обслуговування по вул. Велика Кільцева, 2, в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, тобто, як громадської або виробничої будівлі.

Зокрема відповідно до розділу 3 ДБН В2.2-28:2010 виробничі будинки - це будинки цехів і споруди, у яких виробляють продукцію. Будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення є об'єктами класифікації в Державному класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507 (надалі -ДК БС). ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

За кодом 1230.3 ДК БС станції технічного обслуговування автомобілів відносяться до торговельних будівель, як і торгові центри, універмаги, магазини (код ДК БС1230.1).

Поряд з цим, ДБН В 2.2-9-2009 затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 17.12.2009 №705 на заміну ДБН В 2.2-9-2009 та відповідно до пункту 1.1 встановлюють умови до проектування нових і тих, що реконструюються будинків споруд та комплексів громадського призначення (далі - споруди громадських будинків) з умовною висотою до 73,5 м включно, а також вбудовано-прибудованих приміщень громадського призначення.

Згідно з пунктом 4.1 ДБН В 2.2-9-2009 вимоги, пов'язані з особливостями окремих видів громадських будинків, у тому числі функціонально-планувальними, за умови кооперування, блокування інтеграції один з одним або житловими та виробничими будинками встановлюються в окремих будівельних нормах за видами будинків та споруд і в спеціальних нормах: ДБН В 2.2-3, ДБН В 2.2-4, ДБН В 2.2-10, ДБН В 2.2-11, ДБН В 2.2-13, ДБН В 2.2-15, ДБН В 2.2-16, ДБН В 2.2-17, ДБН В 2.2-18, ДБН В 2.2-20, ДБН В 2.2-23, ДБН В 2.2-24, ДБН В 2.2-25, ДБН В 2.3-15, ДБН В 2.2-ЦЗН.

Таким чином, питання проектування та будівництва будівель торговельних об'єктів, що не відносяться до підприємств роздрібної торгівлі та підприємств харчування, в тому числі будівель та приміщень магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) або будівель та приміщень станцій технічного обслуговування окремими державними будівельними нормами не врегульовано.

Крім того, листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №7/14-13464 від 12.11.2014 на лист ТОВ «Ніколь-моторс» від 30.10.2014 №66 надано роз'яснення, що будівлі та приміщення магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) або будівлі та приміщення станцій технічного обслуговування не можуть бути віднесені до будинків, споруд або приміщень громадського призначення, а є об'єктами торгівлі - спеціально облаштованими місцями для провадження торгівельної або торгівельно-виробничої діяльності (згідно із статтею 1 Закону України «Про внутрішню торгівлю»).

Такі висновки надано з урахуванням того, що Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000 будівлі станцій технічного обслуговування разом з торговими центрами, універмагами, критими ринками, спеціалізованими магазинами, підприємствами та установами громадського харчування, складськими приміщеннями та базами підприємств торгівлі тощо віднесено до торгівельних будівель.

Додатком А (обов'язковим) ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» встановлено вичерпний перелік груп будинків та приміщень громадського призначення. Згаданим переліком встановлено, що з об'єктів торгівлі до будинків та приміщень громадського призначення відносяться тільки будинки, споруди або приміщення підприємств роздрібної торгівлі та підприємств харчування (заклади ресторанного господарства).

Пунктом 1.1 ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі», що конкретизує та доповнює вимоги ДБН В.2.2-9-2009 в частині проектування будинків та приміщень підприємств роздрібної торгівлі, встановлено, що вимоги ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі» не поширюються на будинки магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) і запчастин до них, а також на будинки оптової (гуртової) торгівлі, магазинів зброї, магазинів-складів будівельних матеріалів, магазинів виробничих фірм.

Відповідно до Українського класифікатора нормативних документів ДК 004:2008 (ICS:2005 MOD), призначеної для класифікації стандартів та інших нормативних документів щодо класифікації, нормативні документи будівництва торгівельних та промислових будівель об'єднано в одну групу (« 91.040.20 Торговельні та промислові будівлі»), відокремлену від громадських (« 91.040.10 Громадські будівлі»), житлових («91.040.30 Житлові будинки») та інших будівель (« 91.040.99 Інші будівлі»).

Таким чином, автосалон та станція технічного обслуговування не є громадською будівлею, а отже під час її проектування та будівництва приміщень слід керуватись загальними будівельними нормами та нормами, встановленими для промислових будівель.

Щодо надання оцінки виявленим під час перевірки порушенням, які, на думку позивача, мали місце та не були усунені позивачем, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Щодо встановлення відстані від новобудови автосалону до технологічного обладнання багатопаливної АЗС менше 60 м, що на думку позивача не відповідає відстані, визначеної таблицею 9 НАПБ Б.05.019 - 2005.

Згідно із таблицею 9 НАПБ Б.05.019 - 2005, вимоги щодо забезпечення мінімальної відстані 60 м від багатопаливної АЗС, де встановлене технологічне обладнання СВГ, застосовуються щодо житлових та громадських будинків.

Водночас, відповідно до роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №7/14-1379 від 09.02.2015, наданого у відповідь на лист ТОВ «Ніколь-Моторс», мінімальні відстані від будівлі автосалону та станції технічного обслуговування до технологічного обладнання, будинків та споруд автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій та багатопаливних автозаправних станцій повинні бути встановлені відповідно до вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», зокрема таблиці 7.9* згаданого нормативу, якою встановлено мінімальні відстані від об'єктів оточуючого середовища до споруд АЗС.

Зокрема, питання проектування та будівництва будівель торгівельних об'єктів, які не відносяться до підприємств роздрібної торгівлі та підприємств харчування. в тому числі будівель та приміщень магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) або будівель та приміщень станцій технічного обслуговування, нормативно врегульовано державними будівельним нормами, що встановлюють загальнотехнічні вимоги до життєвого середовища та продукції будівельного призначення, зокрема ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», ДБН В.1.2-2:2006 «Навантаження і впливи. Норми проектування», ДБН В.1.2-6-2008 «Основні вимоги до будівель і споруд. Механічні опір та стійкість», ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» тощо.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про будівельні норми», обов'язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури встановлюються виключно будівельними нормами. Встановлення вимог у сфері будівництва, містобудування та архітектури нормативними актами з питань пожежної безпеки згаданим Законом не передбачено.

Відповідно до пункту 2.5.7. НАПБ Б.05.019-2005 мінімальна відстань від паливо роздавальних колонок СВГ до будинків і споруд, розташованих поза територією АГЗС (АГЗП - стаціонарних) приймають не менше 15 м, до огорожі АГЗС - не менше 10 м.

Крім того на думку позивача, новобудову не забезпечено нормативним запасом води для цілей пожежогасіння в обсягах, визначених ДБН В.2.5-74:2013, що, на думку позивача, є порушенням вимог НАПБ А.01.001-2004.

Водночас слід зазначити, що відповідно до п. 8.4.57 НАПБ А.01.001-2004, до початку основних будівельних робіт на будові має бути забезпечене протипожежне водопостачання від пожежних гідрантів па водогінній мережі або з резервуарів (водойм).

Згідно з Приміткою 1 та п.13.3.4 ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування» допускається приймати зовнішнє протипожежне водопостачання з ємкістю (резервуарів, водойм) з урахуванням вимог 13.3.1-13.3.7.

Виходячи з положень п. 13.3.4. ДВН В.2.5-74:2013 вбачається, що резервуари які можуть використовуватись для цілей протипожежного водопостачання мають розміщуватись у радіусі 100 м - 200 м від будівель, що ними обслуговуються.

З матеріалів справи убачається, що для цілей пожежогасіння протягом часу будівництва Автосалону та станції технічного обслуговування і введення в експлуатацію системи пожежогасіння на вказаному об'єкті, відповідачам було надано дозволи ТОВ «Автобансервіс» №10/31-1 від 31.10.2014 та ТОВ «ПРОМАВТОТЕХСЕРВІС» № 211 від 30.10.2014, території яких межують з ділянкою об'єкта будівництва, на використання резервуарів та гідрантів, розташованих на відстані, що не перевищує радіус, зазначений в п. 13.3.4. ДВН В.2.5-74:2013.

Крім того, в процесі підготовки будівлі автосалону та станції технічного обслуговування відповідачем ТОВ «Ніколь-Моторс» здійснено облаштування власного гідранту для цілей пожежогасіння з підключенням до загальної системи мереж водопостачання населеного пункту, що підтверджується копією Акта здачі-приймання змонтованого обладнання.

Щодо не виконання вогнезахисту несучих металевих конструкцій будівлі автосалону, що, на думку позивача, не відповідає вимогам вогнестійкості, визначених ДБН В.2.2-9-2009, та є порушенням вимог ДБН В.1.1-7-2002, колегія суддів зазначає наступне.

Конструктивні характеристики будинків, з урахуванням ступеня їх вогнестійкості, наведені в таблиці Д. 1 додатку Д (довідковий) до ДВН В. 1.1-7-2002.

Відповідно до вказаної вище таблиці до категорії з ступенем вогнестійкості ІІІа відносяться будинки переважно з каркасною конструктивною схемою, в яких елементи каркаса виконані з металевих незахищених конструкцій, а огороджувальні конструкції - з металевих профільованих листів або інших негорючих листових матеріалів з негорючим утеплювачем або утеплювачем груп горючості Г1, Г2.

Виходячи з площі та характеристики будівлі автосалону та станції технічного обслуговування, з вимогою про припинення будівництва якої звернувся позивач, вона, згідно СНиП 2.09.02-85, відносяться до будівель з категорією складності III, та конструктивно відповідає будівлям, визначеним в таблиці Д. 1 додатку Д (довідковий) до ДВІ І В. 1.1-7-2002, з ступенем вогнестійкості ІІІа.

Оскільки положеннями ДВН В. 1.1-7-2002 визначено, що елементи каркаса будівлі з ступенем вогнестійкості ІІІа можуть виконуватись з незахищених металевих конструкцій, то відсутність вогнезахисту цих конструкцій не є порушенням вказаного вище нормативу.

При цьому відсутність вогнезахисту каркасних конструкцій не є порушенням вимог ДВН В.2.2-9-2009, оскільки вони застосовуються при будівництві громадських будівель та споруд. Разом з тим, як уже було встановлено, автосалон та станція технічного обслуговування не є громадською будівлею, що підтверджується наведеними вище доказами.

Крім того слід зазначити, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем виконані роботи з їх вогнезахисту, що підтверджується відповідним договором.

Також відповідно до п. 2.19 ДВН В.1.1-7-2002, проведення натурних вогневих випробувань здійснюється лише при впровадженні в практику будівництва конструктивних систем будинків, які не можуть бути однозначно класифіковані за певним ступенем вогнестійкості.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться результати випробування аналогічно виконаних конструкцій.

Крім того, положення п. 2.10 ДВН В. 1.1-7-2002 допускають визначення ступеня вогнестійкості конструктивних систем будинків розрахунковим методом, який широко застосовується на практиці під час проектування об'єкта будівництва виходячи з їх фізичних параметрів.

На підтвердження відповідності монолітно-залізобетонних конструкцій параметрам, визначеним в проекті на будівництво Автосалону та станції технічного обслуговування в матеріалах справи містяться Акти на закриття прихованих робіт.

Мінімальні межі вогнестійкості будівельних конструкцій будівель, в тому числі й з ступенем вогнестійкості ІІІа, зазначені в таблиці 4 ДВН В. 1.1-7-2002.

Проте ані Акт перевірки, ані Припис не містять посилань на факт невідповідності використаних для будівництва Автосалону та станції технічного обслуговування монолітно-залізобетонних конструкцій вимогам щодо їх ступеня вогнестійкості, зазначених в таблиці 4 ДВН В. 1.1-7-2002 чи не відповідність цих конструкцій проектній документації.

Крім того апелянтом надано суду копії протоколів випробування монолітно-залізобетонних конструкцій, використаних на об'єкті будівництва, проведених в процесі підготовки будівлі Автосалону та станції технічного обслуговування до початку експлуатації, які підтверджують їх відповідність межам вогнестійкості, зазначених в таблиці 4 ДЬН В.1.1-7-2002.

Також є помилковими висновки позивача, з якими погодився суд першої інстанції про те, що зовнішні двері сходових кліток влаштовані розмірами менше 1,2Х2м, що на думку позивача і відповідає вимогам ДВН В. 1.1-7-2002 та ДВН В.2.2-9-2009, оскільки, як вже було встановлено, Автосалон та станція технічного обслуговування не є громадською будівлею, а відтак, вимоги ДБН В.2.2-9-2009 при її будівництві не застосовуються.

Щодо встановлення позивачем не влаштування відкриття фрамуги площею не менше 1,2 м кожна з можливістю відкривання з рівня підлоги ,у вікнах сходових кліток на кожному поверсі, суд звертає увагу на наступне.

Вимогами н. 5.46. ДБН В.1.1.-7-2002 визначено, що у вікнах сходових кліток на кожному поверсі необхідно влаштовувати відкриши фрамугами площею не менше 1,2 м" кожна.

При цьому з наданих відповідачем матеріалів убачається, що були встановлені вікна з відкривними фрамугами площею не менше 1,2 м" кожна, які облаштовані механізмами, які забезпечують можливість їх відкривання з рівні підлоги, що підтверджується відповідним договором з ТОВ «Ллентаб України» №Л-04-10-2014 від 31.10.2014 та фотографій влаштованих вікон з викривними фрамугами.

Крім того, позивачем встановлено, що евакуаційні виходи з приміщень складу мастил, котельні та вентиляційної влаштовані розмірами менше 2X0,8 м, що, на думку позивача є порушенням вимог ДВІ! В. 1.1-7-2002.

Зокрема, вимогами п. 5.16. ДБН В. 1.1-7-2002 визначено, що висота та ширина у просвіті евакуаційних виходів (дверей) для будинків різного призначення встановлюється відповідними НД. При цьому висота цих виходів повинна бути не меншою за 2.0 м, а ширина - 0,8 м.

Разом з тим, відповідно до п. 5.17 ДБН В.1.1-7-2002, висоту дверей і проходів, що ведуть до приміщень без постійного перебування в них людей, а також висоту дверей, які ведуть до цокольних, підвальних, підземних поверхів, допускається зменшувати до 1,9 м, а дверей, що є виходами на горище або суміщене покриття - до 1.5 м.

Також відповідачем долучено до матеріалів справи докази щодо виконання вимог припису №874 від 07.08.2014 року в частині п.2.7. «Рекомендацій по проектуванню дахових, вбудованих і прибудованих котельних установок..., працюючи па природному газі», а саме надано фотографії, що підтверджують влаштування легкоскидних конструкцій.

Також на підтвердження завершення робіт з монтажу системи внутрішнього протипожежного водопроводу надано Акт прийняття в експлуатацію системи водяного пожежогасіння та копію Договору про надання послуг з технічного обслуговування систем водяного пожежогасіння.

На підтвердження виконання вимог розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (ІТЗ ЦЗ (ЦО)» надано копію Акту виконаних робіт від «ГАМА ІНЖИНІРИНГ», листа від 21.01.2015 №66/1/305 щодо погодження проектних рішень розроблених, відповідно до вимог розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (ІТЗ ЦЗ (ЦО)».

За змістом ч.ч.2, 3 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу, та встановити нові обставини.

Таким чином проаналізовані вищенаведені докази по справі свідчать про те, що апелянтом доведено відсутність існування загрози життю і здоров'ю на об'єкті будівництва, що є підставою для застосування заходів реагування у вигляді по повного зупинення будівництва Автосалону та станції технічного обслуговування.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що на час розгляду апеляційної скарги ТОВ «Ніколь-Моторс» було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво автосалону та станції технічного обслуговування», а також те, що наявність частини встановлених позивачем порушень в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, та те, що порушення, які мали місце ТОВ «Ніколь-Моторс» було усунуто.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та застосування заходів реагування, є помилковим та передчасними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не вірно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» - задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс», Приватного акціонерного товариства «Будівельне управління №7», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ллентаб Україна» про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівництва - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 09.04.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Романчук О.М