Справа № 354/546/14а,2а-354/33/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 876/260/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко О.А.,

за участю:

представника позивача - Мовчко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Поляницької сільської ради про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Поляницької сільської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення ради № 185-31-2014 від 12.02.2014 року в частині незадоволення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд орієнтовною площею 0, 25 га на території Поляницької сільської ради; зобов'язання раду повторно розглянути на сесії клопотання та прийняти законне, вмотивоване рішення згідно із положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що реалізуючи своє конституційне і законне право, в порядку ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, в грудні 2013 року вона звернулася до Поляницької сільської ради із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Поляницької сільської ради. За результатами розгляду вказаного клопотання рішенням Поляницької сільської ради № 185-31-2014 від 12.02.2014 року їй було відмовлено у задоволенні клопотання. Вважає, що дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її законне право на отримання земельної ділянки, а оскаржуване рішення Поляницької сільської ради таким, що не містить обґрунтування відмови всупереч вимог статті 118 Земельного кодексу України та підлягає скасуванню.

У її клопотанні відповідно з вимогами чинного законодавства України визначено всі необхідні дані та обґрунтовано намір реалізувати право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (індивідуального дачного будівництва). Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що повинні додаватися до клопотання про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки на момент звернення до Поляницької сільської ради в публічному доступі була відсутня інформація щодо наявності вільних земельних ділянок (комунальної власності) нею було додано до клопотання графічні матеріали згідно п.6 Положення «Про порядок ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою КМУ № 15 від 12.01.1993 року, яким передбачено , що до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про адміністративно-територіальні утворення. Тому вважає доданий нею до клопотання графічний матеріал таким, що повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому зазначає, що рішення відповідача було прийнято необґрунтовано, всупереч ст. 118 ЗК України, без зазначення жодної законної підстави для відмови в задоволенні клопотання, без будь-яких пояснень щодо порушення нею норм земельного законодавства. Відмова відповідача у задоволенні її клопотання є незаконною і такою, що порушує її конституційні права на можливість отримання безоплатно земельної ділянки у власність. Тому, враховуючи наведене, просить позов задоволити.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Поляницької сільської ради з клопотанням в порядку статті 118 ЗК України про виділення та надання їй безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнованою площею 0,25 га в межах с. Поляниця та надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки.

12.02.2014 року Поляницька сільська рада своїм рішенням № 185-31-2014 відмовила ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Перевіривши правомірність висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів не погодилась з такими враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У вищезазначеному клопотанні апелянтом вказано цільове призначення для бажаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, крім того, вказано орієнтовний розмір - до 0,25 га та додано графічні матеріали.

Як вбачається з норм ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому в ній не вказано, що необхідно визначати межі земельної ділянки та додавати інші документи та матеріали.

Також, в клопотанні ОСОБА_2 вказала про те, що в публічному доступі відсутня інформація щодо наявності будь-яких пропозицій з чітко визначеними місцями розташування земельних ділянок в межах населеного пункту с. Поляниця, які можуть бути приватизовані громадянами. Тобто, апелянт не в змозі самостійно визначити земельну ділянку на місцевості (в натурі). Відповідно до цього вона просила Поляницьку сільську раду самій визначити земельну ділянку без її погодження, що ніяким чином не суперечить жодній нормі матеріального права.

Відповідно до ч. 4 п. 5 ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом мають право на отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно виписки з рішення Поляницької сільської ради від 12.02.2014 р. № 185-31-2014 їй відмовлено у задоволенні клопотання без зазначення будь-яких причин (а.с.5). Дане рішення є незаконним, оскільки згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій і населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, зазначеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання та наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а Поляницька сільська рада відмовляючи у задоволенні клопотання не вказала жодної підстави з переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відносно посилань суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 при зверненні до Поляницької сільської ради не конкретизувала місця знаходження бажаної земельної ділянки, слід вказати, що за змістом ч.6 ст.118 ЗК України не передбачено детальної конкретизації місця знаходження бажаної земельної ділянки з виносом меж такої в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79 ЗК України, усі вказані вище ознаки земельна ділянка набуває під час процедури її формування. Адже, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина 5 статті 791 Земельного кодексу України).

Аналогічну наведеній містить вимогу й пункт 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, відповідно до якого встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та фіксується у правовстановлюючих документах.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на земельні ділянки є обов'язковою.

Права на нерухоме майно, у тому числі, на земельні ділянки, а також їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до вказаного Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

На стадії отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, зацікавлена особа ще не має жодних прав щодо запитуваної земельної ділянки з огляду на положення статті 78 Земельного кодексу України та статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, запитувана частина земної поверхні на цій стадії ще не має статусу земельної ділянки у розумінні ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України.

Разом з цим, з огляду на відсутність у зацікавленої особи будь-яких прав щодо земельної ділянки, така особа також не має права самостійно встановлювати межі запитуваної земельної ділянки.

Таким чином, визначення чітких меж запитуваної земельної ділянки може бути здійснено відповідно до закону лише на наступній стадії процесу відведення земельної ділянки у власність - стадії розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з пунктами 1.3., 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначати та встановлювати межі земельної ділянки має право лише юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натуру) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натурі. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив'язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі).

Через це частина 6 статті 118 Земельного кодексу України й передбачає зазначення зацікавленою особою на графічному матеріалі лише бажаного місця розташування земельної ділянки, тобто визначення певної частини земної поверхні, в межах якої особа бажає отримати земельну ділянку у власність.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів констатує, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, а саме норми ст. 118 ЗКУ, а спірні правовідносини регулюються нормами ЗК України (ст. 81, 118, 121, 122) і відповідно до цих норм клопотання ОСОБА_2 має бути розглянуто на сесії міської ради, у місячний строк, з прийняттям відповідного рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки або мотивовану відмову в наданні такого дозволу.

Отже, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2014 року у справі №354/546/14-а - скасувати та винести нову, якою позов задоволити.

Визнати протиправними дії та скасувати рішення Поляницької сільської ради № 185-31-2014 від 12.02.2014 року в частині незадоволення клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га на території Поляницької сільської ради.

Зобов'язати Поляницьку сільську ради повторно розглянути на найближчій сесії Паляницької сільської ради клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,25 га на території Паляницької сільської ради та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення згідно із положеннями частини 7 статі 118 Земельного кодексу України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2015 року