Справа № 805/221/15-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року справа №805/221/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Чебанова О.О., суддів Сіваченка І.В., Шишива О.О. розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 805/221/15-а за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Маріупольська міська рада про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольського міського управління юстиції (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Маріупольська міська рада про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у державній реєстрації будинку АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 0,0475 га, кадастровий НОМЕР_2;

- зобов'язати здійснити державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 0,0475 га, кадастровий НОМЕР_2 (арк.. справи 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено (арк.. справи 48-49).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій він посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 12 березня 1958 року ОСОБА_3 надано у користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку.

На підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 391/1 від 17.11.1999 року ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0475 га.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3. ОСОБА_4 прийняла спадщину у вигляді домобудівництва та земельної ділянки, однак не оформила своїх спадкових прав за життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4.

19 березня 2014 року позивач звернувся з заявою до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції Донецької області про прийняття спадщини у вигляді домобудівництва АДРЕСА_1.

Постановою від 16.04.2014 року вих. №720/02-31 Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Донецькій області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на ім'я ОСОБА_2 у зв'язку тим, що правовстановлюючі документи на спірний будинок не зареєстровані в МКП «Маріупольське БТІ» (арк.. справи 22).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2014 року, виданого Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою Головного управління юстиції у Донецькій області, спадкоємцем земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2.

Відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25281549 від 07.08.2014 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

На замовлення ОСОБА_2 МКП «Маріупольське БТІ» 15.08.2014 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1.

30 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 та видачу свідоцтва про право власності.

Відповідач, листом №4257/46-15 від 11.11.2014 року, повідомив позивача, що провести державну реєстрацію спірного житлового будинку не є можливим у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 Відповідач також зазначає, що згідно листа МКП «Маріупольське БТІ» № 693 від 12.03.2014 року вищезазначений будинок належить ОСОБА_3 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, на праві приватної власності від 12.03.1958 року №4936, однак дані про реєстрацію даного договору відсутні.

Позивач, вважаючи зазначене рішення державного реєстратора незаконним, звернувся до суду з даним позовом про його скасування, зобов'язання вчинити певні дії.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 1 липня 2004 року (далі по тексту - Закон № 1952-IV), постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (далі - Порядок № 703).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено ст. 3 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Пункт 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 23 Порядку № 703 визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Підстави для відмови в державній реєстрації перелічені в статті 24 Закону № 1952-IV, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 -2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 -3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 -4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спірний будинок є перешкодою для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно та видачу свідоцтва про право власності, поки правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок не буде зареєстровано МКП «Маріупольське БТІ».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що відповідачем протиправно відмовлено в реєстрації домобудівництва (законно збудованого спадкодавцями - його батьками), розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 0,0475 га по АДРЕСА_1, наданому для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності, оскільки позивач не має правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно розглянута заява позивача про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку звернення громадян, оскільки ОСОБА_2 на сьогоднішній день не отримав правовстановлюючий документ на спірний будинок та звернувся із заявою не встановленої форми, а питання про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на будинок НОМЕР_1, який знаходиться на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_2, є передчасним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції спір по суті вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 805/221/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від від 24 лютого 2015 року у справі № 805/221/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов