Справа № 818/535/15
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р. Справа №818/535/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який він та його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що Державною податковою інспекцією у м.Сумах проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної -особи підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складений акт № 3980/18-19-17-01-17/НОМЕР_1/192 від 03.10.2014 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної -особи підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 21.12.2013 р. »

На підставі акту перевірки 03 листопада 2014 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/57511 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53659,38 грн.; №/57514 про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Також видана вимога № Ф-/57512 про необхідність сплати позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 176226 та прийняте рішення № /57513 про застосування штрафних санкцій в розмірі 16046,39 грн., за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Позивач вважає вказані рішення відповідача протиправними та просить скасувати, оскільки вважає, що вони ґрунтуються на помилкових висновках податкового органу про безпідставність віднесення позивачем до складу витрат витрат, понесених на ремонтне та сервісне обслуговування виробничого обладнання, придбання швидкозношувальних запчастин та інших витратних матеріалів, що не призводить до зміни вартості основних засобів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позву заперечив, пояснив, що позивач включив до складу витрат вартість придбаного устаткування та комплектуючих, товарно-матеріальних цінностей, пов»язаних з ремонтом та поліпшенням основних засобів на згальну суму 315287,11 грн. Відповідно до п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139, п.146.11, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу України витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та поліпшення об»єктів основних засобів, можуть бути віднесені до складу валових витрат у повному обсязі, на суму, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів. Станом на 01.01.2013 року загальна вартість основних засобів позивача складала 560729 грн., у зв»язку з чим, позивач мав право включити до складу витрат суму в розмірі 56072,9 грн., тобто 10 відсотків. Як наслідок занижено чистий дохід за 2013 рік на суму 259287,11 грн. та відповідно податок на доходи фізичних осіб на суму 42927,50 грн.

Окрім того, заниження чистого доходу призвело до заниження єдиного внеску в розмірі 176226,00 грн., тому була видана вимога про сплату цієї недоїмки та прийняте рішення про застосування штрафних санкцій на суму 16046,39 грн.

Також податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, а саме книги обліку доходів і витрат за період 2011, 2012 роки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд важає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

На підставі акту перевірки № 3980/18-19-17-01-17/НОМЕР_1/192 від 03.10.2014 року ( а.с. 15-44), 03 листопада 2014 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/57511 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53659,38 грн.; №/57514 про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн. ( том 1 а.с. 45,50).

Також видана вимога № Ф-/57512 про необхідність сплати позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 176226 та прийняте рішення № /57513 про застосування штрафних санкцій в розмірі 16046,39 грн., за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску ( том 1а.с. 47,49).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивач включив до складу витрат вартість придбаного устаткування та комплектуючих, товарно-матеріальних цінностей, пов»язаних з ремонтом та поліпшенням основних засобів на згальну суму 315287,11 грн. Відповідно до п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139, п.146.11, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу України такі витрати можуть бути віднесені до складу валових витрат на суму, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів. Станом на 01.01.2013 року загальна вартість основних засобів позивача складала 560729 грн., у зв»язку з чим, позивач мав право включити до складу витрат суму в розмірі 56072,9 грн., тобто 10 відсотків. Як наслідок занижено чистий дохід за 2013 рік на суму 259287,11 грн.

На підставі таких висновків контролюючим органом здійснені донарахування позивачеві з податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, застосовані штрафні санкції. Крім того, відповідачем донарховано соціальний внесок за 2011-2012 роки шляхом збільшення щомісячних розмірів внеску із застосуванням ділення загальної річної суми доходу на 12 місяців.

Також в ході перевірки встановлено, що позивач не забезпечив платником податків зберігання первинних документів, а саме книги обліку доходів і витрат за період 2011, 2012 роки, що стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Суд вважає рішення ДПІ у м.Сумах про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб, вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з виробництва какао. Протягом перевіряємого періоду ним понесені витрати за послуги з обслуговування обладнання, на швидкозношувальне запчастини та витратні матеріали, зокрема: 153 932,03 грн., з яких 152 432,03 грн. сплачені за послуги по обслуговуванню обладнання, що надавало ТОВ «Размолком» та 1500,00 грн. сплачені за послуги по оперативному та технічному обслуговуванню обладнання, що надавало ТОВ «Мосбуд»; 83 686,60 грн., сплачено ТОВ «Світлодар 2000», ТОВ "Бренд-Груп", ТОВ «Вентсистеми плюс», ТОВ «Сумиєвромоноліт», ТОВ "МП Промтехкомплект", ТОВ "Камоцци Пневматик-Сімферополь" ТОВ «Дніпровська металургійна компанія» ТОВ «Сумитехнооп» за витратні матеріали, в тому числі електротовари, кабель, ремні, паси привідні, вентиляційні фільтри, лампочки, підшипники та інші швидкозношувані запчастини і витратні матеріали, які через специфічність виробничого процесу, підлягають постійній заміні; 22 443,99 грн., сплачені за металопрокат, з яких 11 357,29 грн. сплачені ТОВ «Дніпро Сталь Ресурс», 8 046,78 грн. ТОВ «Металлокс» та 3 039,92 TOB "КТ Україна", з якого позивач власними силами виготовляв ножові касети, заміна яких відбувається після кожної зміни.

Господарські операції позивача по придбанню зазначених послуг та товарів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які також досліджувались контролюючим органом в ході перевірки ( том 1 а.с. 62-156 , том2 а.с. 6-172).

Зазначаючи про порушення позивачем вимог податкового законодавства відповідач посилається на положення п.п.139.1.5 п.139 ст. 139, п.146.11, п.146.12 ст. 146 Податкового кодексу України, вважаючи, що внаслідок придбання вищезазначених послуг та товарів позивач поліпшив об»єкти основних засобів, що призводить до зростання майбутніх економічних вигод, тому повинен був збільшити первісну вартість основних засобів. Однак, п.146.11 ст. 146 Кдексу визначає поліпшення як модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкцію. При цьому відповідачем не доведено, що внаслідок сервісного обслуговування чи заміни швидкозношувальних запчастин відбулась зміна технічних можливостей обладнання.

Натомність відповідно до п.п.»г» п.п138.8.5 п.138.5 ст.138 Податкового кодексу до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Також згідно п. 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Таким чином суд вважає, що витрати позивача, пов»язані з підтриманням виробничого обладання в належному робочому, правомірно віднесені до складу валових витрат, а тому висновок контролюючого органу про заниження доходу не відповідає фактичним обставинам справи, відповідно рішення про збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Таке протиправне збільшення суми чистого доходу за 2013 рік стало підставою для донарахування єдиного соціального внеску за 2013 рік, тому вимога про сплату недоїмки за 2013 рік також підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає протиправним донарахування відповідачем єдиного соціального внеску за 2011 рік на суму 38919,51 грн., та за 2012 рік на суму 66862,783 грн.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону передбачено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід.

Частиною 3 статті 7 Закону передбачено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Пунктом 2 статті 9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний соціальний внесок нараховувався та декларувався позивачем виходячи з сум чистого доходу, отриманого по кожному місяцю окремо, але в розмірі не нижче мінімально необхідного та не вище максимально граничної величини, що підтверджується звітами та податковими деклараціями ( том 1 а.с. 185-202, 203-211).

При цьому застосований відповідачем такий спосіб визначення щомісячного розміру соціального внеску як ділення загальної річної суми доходу на 12 місяців, законодавством не передбачений та не відповідає особливостям виробничого процесу, зокрема щодо термінів поставок товарів та розрахунків, котрі можуть не обмежуватися календарним місяцем.

Правильність визначення оподатковуваного ( чистого) доходу в 2011-2012 роках перевірялась контролюючим органом в ході документальної планової виїзної перевірки позивача. Як вбачається зі змісту акту перевірки №1070/17.1-17/НОМЕР_1/54 від 29.03.2013 р. ( том 1 а.с. 212-234) облік доходів і витрат позивач вів за встановленою формою відповідно до вимог податкового законодавства.

За таких обставин, вимога № Ф-/57512 про необхідність сплати позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 176226 та рішення № /57513 про застосування штрафних санкцій в розмірі 16046,39 грн., за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.

Так, відповідно до п.п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Отже, з урахуванням відсутності первинних документів ( книги обліку доходів та витрат за 2011-2012 роки) та ненадання їх оригіналів або копій контролюючому органу при проведенні перевірки податковим органом правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн, відповідно, в цій частині вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути за рахунок державного бюджету понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задовленим вимогам в розмірі 486,17 грн. ( а.с.3, 54).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій -задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекція у м. Сумах ГУ Міндоходів від 03 листопада 2014 року № /57511 про збільшення суми грошового зобов"язання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53659 ( п"ятдесят три тисячі шістсот п"ятдесят дев"ять) грн. 38 коп., вимогу від 03 листопада 2014року № Ф-/57512 про сплату єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 176226 ( сто сімдесят шість тисячдвісті двадцять шість) грн., рішення №/57513 про застосування штрафних санкцій в розмірі 16046 ( шістнадцять тисяч сорок шість) грн. 39 коп.

В задовленні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з державного бюджету на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 486,17 грн. в рахунок повернення судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 01 квітня 2015 року.

З оригіналом згідно

Суддя Л.М.Опімах