Справа № 143/1368/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/1368/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Скрицький Л.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

07 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Лозінська Н.В.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Скалецького О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Погребищенської районної ради Вінницької області про зміну рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області із позовом до Погребищенської районної ради Вінницької області зміну рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні вказаного позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось представниками сторін, рішенням Погребищенської районної ради Вінницької області №1 від 17.11.2010 року 1 сесії 6 скликання позивача ОСОБА_2 обрано на посаду голови Погребищенської районної ради.

Позивач працював на державній службі понад 10 років та досяг віку, достатнього для виходу на пенсію.

26.02.2014 р. ОСОБА_2 подав заяву до сесії Погребищенської районної ради Вінницької області про його звільнення із займаної посади.

Рішенням №575 від 26 лютого 2014 року 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради Вінницької області достроково припинено повноваження голови ради ОСОБА_2 та звільнено останнього з посади голови Погребищенської районної ради Вінницької області за власним бажанням.

Позивач вказує, що під час написання заяви про звільнення на нього здійснювався тиск, а тому він написав вказану заяву, вважаючи, що буде звільнений у зв'язку із виходом на пенсію. За таких обставин позивач не погоджується із рішенням №575 від 26 лютого 2014 року 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради Вінницької області в частині визначення підстав для його звільнення, що слугувало підставою для звернення до суду із позовом в якому позивач просить: змінити рішення № 575 від 26 лютого 2014 року позачергової 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради в частині підстави дострокового припинення ОСОБА_2 повноважень та звільнення з посади голови районної ради 6 скликання та у викладенні пункту першого рішення в редакції: «Достроково припинити повноваження та звільнити ОСОБА_2 з посади голови Погребищенської районної ради 6 скликання у зв'язку з виходом на пенсію»; зобов'язати Погребищенську районну раду Вінницької області здійснити ОСОБА_2 виплату грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів голови ради, що складає 31030 грн.; зобов'язати Погребищенську районну раду Вінницької області внести зміни до запису в трудовій книзі ОСОБА_2 про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови районної ради та у викладенні запису в редакції: «Звільнений на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» у зв'язку з достроковим припиненням повноважень голови Погребищенської районної ради 6 скликання з підстави виходу на пенсію».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення вказаних вимог позивача призведе до втручання суду в діяльність суб'єкта владних повноважень та фактичної підміни судом такого суб'єкта владних повноважень в реалізації його дискреційних повноважень.

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції. виходячи з наступного.

Пункт 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади (в т.ч. і суд) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені критерії є вимогами для органу державної влади, який приймає рішення або вчиняє дії, недотримання яких несе встановлену законом відповідальність.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень по межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії»(Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії»(Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Виходячи з викладеного, вимога позивача про зміну рішення № 575 від 26 лютого 2014 року позачергової 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради, а також похідна від неї вимога про зобов'язання Погребищенської районної ради Вінницької області внести зміни до запису в трудовій книзі ОСОБА_2, передбачають втручання суду у діяльність суб'єкта владних повноважень та вирішення за відповідача питань, що виключно належать до його компетенції. Тому, в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Погребищенської районної ради Вінницької області здійснити ОСОБА_2 виплату грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів голови ради, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013 засади державної служби, умови, порядок реалізації громадянами України права на державну службу, а також права на пенсійне забезпечення державних службовців врегульовано законодавством про державну службу.

Право на одержання пенсії державних службовців мають чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - страховий стаж), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку (частина перша статті 37 Закону України "Про державну службу" (Закон № 3723)).

Державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів (частина тринадцята статті 37 Закону № 3723).

Таким чином, грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону № 3723 не встановлено.

Конституційний Суд України зазначає, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

Зважаючи, що ОСОБА_2 має стаж роботи на державній службі понад 10 років та право на одержання пенсії державних службовців, його вимогу про зобов'язання відповідача здійснити виплату грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів належить задовольнити.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Погребищенської районної ради Вінницької області про зміну рішення та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Погребищенську районну раду Вінницької області здійснити виплату ОСОБА_2 грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 36,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 квітня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.