Справа № 380/487/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/487/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Архангельський А.М. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Карпушової О.М., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат; стягнути з відповідача на його користь 5990 грн. заборгованості щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Конституція України, Закони України мають найвищу юридичну силу, тому відповідач повинен сплатити допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 2015 р. позовна заява залишена без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки лише 17.03.2015 року на його звернення відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку зазначеної виплати.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч. ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Вказана грошова допомога за 2014 рік була виплачена позивачу 23 січня 2014 року в розмірі - 100 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

11.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про донарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 17.03.2015 року № 8/598 Управління відмовило позивачу у перерахунку допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ 8 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ЧАЕС 2 категорії складає 5 мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014, у тому числі на момент виплати допомоги (23.01.2014 року) на оздоровлення позивачу у сумі 100 грн., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014, не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 48 вказаного Закону, яким визначено щорічну допомогу на оздоровлення.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності Законів над іншими нормативними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року застосуванню підлягала норма ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 № 562.

Проте, згідно абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказувалось раніше, з позовом до суду позивач звернулася 18 березня 2015 року, хоча відповідачем допомога на оздоровлення була виплачена позивачу 23.01.2014 року.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті їй відповідачем відповідної допомоги. Звернення позивача до відповідача із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» з проханням сплатити певну суму грошей (виконати вимоги закону тощо) не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення йому строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Обставини, які б заважали (робили б неможливим) звернення позивача до суду з цим позовом, за матеріалами справи відсутні.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо своїх вимог. Тому вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду.

В спільному інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.09.2011 № 1400/1/6/13-11 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.09.2011 № 1080/0/4-11 звернуто увагу, що спори про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення соціальних виплат є публічно-правовими, а тому під час вирішення питання щодо дотримання позивачами строку звернення до адміністративного суду необхідно керуватись нормами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 2015 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.