Справа № 804/2072/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 р. Справа № 804/2072/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника позивача представника відповідача Мельникова А.О. Бейгул А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позову зазначено, що в ході проведення перевірки ТОВ «Укрспецсервіс», за наслідками якої було складено акт №9317/04-63-22-03/19088807, відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет.
На підставі акту перевірки відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу донараховано податкові зобов'язання з ПДВ та штрафні санкції на суму 221 034,00 грн.
У акті відповідач зазначив, що ряд господарських операцій за договором поставки № 11 від 08.07.2014 р. та договором підряду №12 від 04.08.2014 р. укладених ТОВ «Укрспецсервіс» з ПП «Нодіс Інтертрейд» є нереальними, а також нереальний їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ПП «Нодіс Інтертрейд» - ТОВ «Укрспецсервіс». Відповідач вважає їх такими, що спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети. Також відповідач стверджує, що ним встановлено відсутність об'єктів оподаткування та нереальність здійснення господарських операцій.
Позивач не погоджується з такими висновками та вказує на те, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Але жодних доказів та посилань на закон, де чітко встановлено нікчемність правочину, відповідачем не надано.
Також позивач наголошує, що в ході проведення перевірки відповідачем не було надано належних доказів відсутності передачі товару чи сплати коштів за товар при виконанні договору. Однак, навпаки, із матеріалів перевірки вбачається наявність всіх необхідних первинних документів, що підтверджують поставку товару.
Позивач також наголосив на тому, що ТОВ «Укрспецсервіс», являючись найбільшим електроремонтним підприємством м. Дніпропетровська та одним з крупніших в Україні, протягом багатьох десятиліть здійснює господарську діяльність в реальному секторі економіки України. Виробничі та технічні можливості ТОВ «Укрспецсервіс» дозволяють йому здійснювати ремонти усіх типів дрібних та великих електричних машин, післяремонтні випробування електродвигунів, забезпечувати ремонт великих електромашин ММК ім. Ілліча, МК "Азовсталь", МК «Запорожсталь».
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, надавши письмові заперечення, та додатково пояснив, що відповідно до ст. 9 Закону №996-ХІV первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити:
- назву документа (форми);
- дату і місце складання;
- назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Однак, наданий до перевірки кошторис №2-1-1 не містить дату підписання та не зазначено місце складання документу.
Згідно акту приймання-виконання будівельних робіт за серпень 2014 року використано 5581,99 людино-годин. З урахуванням звітності по 1-ДФ за III квартал 2014 року, у ПП «Нодіс Інтертрейд» працювало в спірному періоді 10 працівників. З 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. (акт приймання виконаних ремонтних робіт) людино-годин може бути не більше: 31 (днів) * 10 (працівників)=310 (трудоднів);
310 (трудоднів) * 8 (годин має робочий день, згідно КЗпПП) = 2480 людино-годин.
Однак, згідно кошторису №2-1-1 залучено 5581,99 людино-годин. Тобто, стверджує представник відповідача, саме дана обставина і вказує на нереальність господарських операцій.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Отже, стверджує представник відповідача, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» зареєстроване як суб'єкт господарської діяльності Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради 10.07.1992 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців 616-Р.
Код позивача за ЄДРПОУ - 19088807.
Встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6. ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту 147 355,70 грн., у т.ч. за серпень 2014 року на 147 355,70 грн.
Єдиною передумовою висновків відповідача про наявність у діях позивача порушень є те, що на думку відповідача ряд господарських операцій за договором поставки № 11 від 08.07.2014р. та договором підряду №12 від 04.08.2014р. укладених позивачем з ПП «Нодіс Інтертрейд» є нереальними, а також нереальний їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ПП «Нодіс Інтертрейд» - ТОВ «Укрспецсервіс».
Відповідач вважає їх такими, що спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування, та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети. Також відповідач стверджує, що ним встановлено відсутність об'єктів оподаткування та нереальність здійснення господарських операцій.
У акті відповідачем зазначено, що формування ТОВ «Укрспецсервіс» податкового кредиту та податкових зобов'язань ПДВ за рахунок зазначених податкових накладних:
- суперечить законодавству України, а також моральним засадам суспільства;
- правочин не вчинений за формою і порядком, встановленими законом;
- правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та є спробою незаконного заволодіння майном держави за рахунок не сплати податку на додану вартість, що порушує публічний порядок.
Судом також встановлено, що між ПП «Нодіс Інтертрейд» (постачальник) та ТОВ «Укрспецсервіс» (покупець) було укладено договір поставки №11 від 08.07.2014 року.
Відповідно до вказаного договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця електрообладнання, комплектуючі та електроізоляційні матеріали (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього суму у розмірі погодженому у специфікаціях.
Вказаний товар позивач придбавав для проведення ремонту свого обладнання, яке використовується ТОВ «Укрспецсервіс» у своєму виробничому процесі та стосується безпосереднього здійснення основної специфічної діяльності позивача - ремонту та обслуговування електромашин.
На виконання цього договору були складені специфікації №№1, 2, 3; рахунок-фактура №60 від 21.08.2014 року; накладна №60; податкова накладна; товарно-транспортна накладна №1.
Крім того, між ТОВ «Укрспецсервіс» (замовник) та ПП «Нодіс Інтертрейд» (підрядник) було укладено договір підряду №12 від 04.08.2014 р.
Згідно умов вказаного договору (замовник) доручає та зобов'язується сплатити, а підрядник приймає на себе зобов'язання своїми силами виконати ремонт даху електроремонтного цеху ТОВ «Укрспецсервіс» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова 21.
Строк виконання робіт, передбачених дійсним договором, складає не більше 30 календарних днів.
На виконання вказаного договору були складені первинні документи:
рахунок-фактура №61 від 28.08.2014 р.; договірна ціна №1 від 05.08.2014 року; локальний кошторис до договірної ціни №1 від 05.08.2014 р. на ремонт даху площею 2534,4 м.кв.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Однак, відповідачем не надано доказів про недійсність (нікчемність) вищевказаних правочинів.
Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Як випливає з вищенаведеного, твердження відповідача щодо відсутності реального постачання товару, про відсутність документів не відповідають дійсності.
ТОВ «Укрспецсервіс» є найбільшим електроремонтним підприємством м. Дніпропетровська та одним з крупніших в Україні, протягом багатьох десятиліть здійснював та здійснює господарську діяльність в реальному секторі економіки України. Виробничі та технічні можливості позивача дозволяють йому здійснювати ремонти усіх типів дрібних та великих електричних машин, післяремонтні випробування електродвигунів, забезпечувати ремонт великих електромашин ММК ім. Ілліча, МК «Азовсталь», МК «Запоріжсталь» та ін.
Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996- XIV (далі Закон-№996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 1 ст. 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 198.1. ст.. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, в ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що складені в процесі господарської діяльності договори між позивачем та ПП «Нодіс Інтертрейд» є цілком реальними, а виписані на виконання цих договорів первинні документи містять всі необхідні реквізити, що свідчать про фактичність укладених договорів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач протягом судового розгляду справи не довів правомірності винесеного рішення, а тому оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
На підставі ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати у сумі 442,07 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" судові витрати у розмірі 442,07 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 04 березня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 04 березня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник