Справа № 804/7454/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 804/7454/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року по справі № 804/7454/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарська фірма «Агро-Стар» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» звернулась до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.02.2014 року № (форма "Р"), № (форма "В4"), № (форма "С"), № (форма "С"), № (форма "С") та від 05.04.2014 року № (форма "С").

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 07.02.2014 р. № , № , № , № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.05.2014 р. № . У задоволенні решти позову відмовлено

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального права, не відповідає дійсним обставинам справи та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Дніпропетровської ОДПІ було проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «Сільськогосподарська фірма «Агростар» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 23 січня 2014 року № 48/22-01/33983588, яким встановлено наступні порушення:

- п.187.1. ст.187, п.209.6., п.209.7. ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 6 396 510 грн., а саме за травень 2012 року - 53 грн., липень 2012 року 100328 грн., серпень 2012 року - 373 698 грн., вересень 2012 року - 618 392 грн., жовтень 2012 року - 146 129 грн., листопад 2012 року - 1 813 грн., грудень 2012 року - 4 949 грн., квітень 2012 року - 107 489 грн., травень 2013 року - 343 254 грн., серпень 2013 року - 4690576 грн., вересень 2012 року 9 829 грн.;

- п.п.198.5. Податкового кодексу України ТОВ «СФ «АгроСтар» завищено від'ємне значення який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з ПДВ зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства всього на суму 1 611 499,0 грн., в тому числі за грудень 2012 року на суму 1 611 499 грн.;

- п.п.168.1.2., п.п.168.1.5. п.168.1. ст.168 абз. «а» п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, а сааме: несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб у січні, лютому, березні та квітні 2013 року, нарахована пеня за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 559,79 грн.;

- п.1 ст.9 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- здійснення торгівлі продукцією власного виробництва через касу підприємства без оформлення прибуткових касових ордерів у кількості 46 ордерів. Відповідальність за дане порушення передбачена п.7 ст.17 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п.2.2., п.2.6 гл.2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637;

- несвоєчасне оприбуткування готівки в касі підприємства у сумі 61 898,12 грн. Відповідальність за дане порушення передбачена ст.1 Указу Президента України від 12.06.95 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»;

- п.2.11 гл.2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637;

- проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 7621,42 грн. Відповідальність за дане порушення передбачена ст.1 Указу Президента України від 12.06.95 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Не погодившись з висновками, які містяться в акті, ТОВ «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» оскаржило їх в своїх запереченнях від 28.01.2014 року на акт № 48/22-01/33983588 від 23.01.2014 р. 17.02.2014 року позивач отримав відповідь Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 04.02.2014 р. №1870/10/04-17-22-01-15, якою заперечення позивача від 28.01.2014 року залишено без задоволення.

17.02.2014 року ТОВ «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» отримало податкові повідомлення-рішення від 07.02.2014 року № (форма «Р»), від 07.02.2014 року № (форма «В4»), від 07.02.2014 № (форма «С»), від 07.02.2014 року № (форма «С»), від 07.02.2014 року № (форма «С»).

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, 20.02.2014 року позивачем подано скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. 22.04.2014 року отримано рішення про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 14.04.2014 р. № 2195/10/04-36-10-08-09, відповідно до якого ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області залишає без змін податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ від 07.02.2014 року № про збільшення ТОВ «СФ «АгроСтар» суми грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 7 995 637,50 грн., № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 611 499 грн., № та № про застосування сум штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у розмірі 7 621,42 грн. та 309 490,60 грн.; скасовує податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ від 07.02.2014 року № в частині 7650 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкцій за порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а у іншій частині залишає зазначене податкове повідомлення-рішення без змін і скаргу платника податків - без задоволення.

Не погодившись з вищевказаними рішенням про результати розгляду скарги та податковими повідомленнями-рішеннями, 25.04.2014 року ТОВ «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» подало скаргу на рішення про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 14.04.2014 р. №2195/10/04-36-10-08-09 та вищевказані податкові повідомлення-рішення до Міністерства доходів і зборів України.

08.05.2014 позивачем отримано від Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 05.05.2014 року № (форма «С»), яким ТОВ «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» було донараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн. на підставі рішення про результати розгляду скарги від 14.04.2014 р. № 2195/10/04-36-10-08-09.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 05.05.2014 року № (форма «С»), 13.05.2014 року ТОВ «Сільськогосподарська фірма «АгроСтар» направило до Міністерства доходів і зборів України уточнення до скарги від 25.04.2014 року з проханням його скасувати.

20.05.2014 року позивач отримав рішення про результати розгляду скарги Міністерства доходів і зборів України від 15.05.2014 р. №8610/6/99-99-10-01-02-15, відповідно до якого Міністерство доходів і зборів України залишає без змін податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 07.02.2014 р. № , № , № , № з врахуванням рішення ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 14.04.2014 р. № 2195/10/04-36- 10-08-09.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно п.п.14.1.27. п.14.1. статті 14 Податкового кодексу України, витрати-сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

П.138.1. ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4., 138.6-138.9., підпунктами 138.10.2. - 138.10.4. пункту 138.10., пунктом 138.11. ст.138: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5., підпунктами 138.10.5., 138.10.6. пункту 138.10., пунктами 138.11., 138.12. ст.138, пунктом 140.1. статті 140 і статтею 141 ПК України; крім витрат, визначених у пунктах 138.3. цієї ст.138 та у статті 139 ПК України.

Відповідно до пп.139.1.6. п.139.1. ст.139 Податкового кодексу України до складу витрат не включаються суми податку на прибуток, а також податків, установлених п.153.3. ст.153 та ст.160 цього кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом 4 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України (п.138.2. ст.138 ПК України).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.198.1., 198.2., 198.3., 198.6. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити (ч.1 та 2 ст.9 Закону).

Відповідно до ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Як визначено п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, з огляду на п. 209.3 ст. 209 Податкового кодексу України, якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем здійснено продаж продукції, отриманої від придбаних біологічних активів (сходів сільськогосподарської продукції), тобто продукції невласного виробництва на загальну суму 38 241 252,65 грн., в тому числі ПДВ 6 373 542,11 грн., податкові зобов'язання по яких відображено у деклараціях, які не передбачають розрахунки з бюджетом, зокрема зі спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства з позначкою 0121, внаслідок чого підприємством занижено податкові зобов'язання з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, на загальну суму 6 373 543 грн.

Згідно договорів купівлі-продажу № 171/04/12 від 17.04.2012 року (загальна сума по договору - 5147500,28 грн., у тому числі ПДВ - 857916,71 грн.), № 01/0713 від 01.07.2013 (загальна сума по договору складає 31409859,44 грн., у тому числі ПДВ - 5234976,57 грн.), придбано біологічні активи (сходи сільськогосподарських культур) у ДП «НВДФ АФ «Наукова» НААНУ. Придбані біологічні активи знаходились на земельних ділянках, що належать продавцю ДП «НВДФ АФ «Наукова» НААНУ. Договір оренди земельних ділянок окремо між підприємствами не укладався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком податкового органу, що сільськогосподарська продукція, вироблена (вирощена) на земельних ділянках, щодо яких не оформлені належним чином договори оренди, для цілей оподаткування податком на додану вартість в умовах спеціального режиму та застосування права на сплату фіксованого сільськогосподарського податку не може вважатися власно виробленою, а тому операції з постачання такої продукції в декларації не відображаються. Такі операції підлягають відображенню в податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Крім того, ТОВ СФ «АгроСтар» віднесено до складу податкових зобов'язань по скороченій декларації сільськогосподарського товаровиробника суму ПДВ по операціях з реалізації придбаної сої, яка не є продукцією власного виробництва.

ТОВ СФ «АгроСтар» придбало сою у ТОВ «Приват-Альянс» в кількості 45 410,00 кг на загальну суму 137 417,78 грн., в т. Ч. ПДВ 23 236,30 грн.

Основним критерієм, який дає право сільськогосподарським товаровиробникам застосовувати пільгові режими оподаткування, Податковим кодексом України визначено обсяг сільськогосподарської продукції, яка вироблена таким підприємством на власних або орендованих виробничих фондах (потужностях).

Таким чином, оскільки продукція не вироблена позивачем на власних або орендованих виробничих фондах (потужностях) та власній землі не може бути віднесене до складу податкових зобов'язань по скороченій декларації сільськогосподарського товаровиробника суму ПДВ по операціях з реалізації придбаної сої, яка не є продукцією власного виробництва.

Вказані обставини підтверджують правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень за вказані порушення, допущені позивачем.

Також проведенною перевіркою встановлено, що згіднно рядку 1101 форми № 29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду», що складена становм на 01 грудня 2012 року було посіяно:

- соняшник на 3823 га, загальна площа збирання 3743 га, по яким витрати склали 15 568 777,80 грн. З них: списано посівів у зв'язку з загибеллю врожаю на площі 353,0 га на суму 504 697,89 грн. (податкові зобов'язання згідно ст. 198.5 Податкового кодексу України нараховані).

Одночасно, позивачем по рахунку «виробництво» проведено коригування суми витрат на суму перевищення фактичних витрат, визначених в кінці року, над сумою витрат, віднесених протягом року у розмірі 10 432 207,42 грн. (податкові зобов'язання з ПДВ згідно ст. 198.5 Податкового кодексу України не нараховані);

- кукурудза на силос - загальна площа збирання 941,0 га., по яким витрати, згідно даних бухгалтерського обліку, склали 4 249 823,41 грн. З них списано посівів, у зв'язку з загибеллю врожаю на площі 821,0 га, на суму 152 683,01 грн. (податкові зобов'язання з ПДВ згідно статті 198.5 ПК України нараховані). Одночасно, ТОВ «СФ «АгроСтар» по рахунку 231 «Виробництво» проводить коригування суми витрат на суму перевищення фактичних витрат, визначених в кінці року, над сумою витрат, віднесених протягом року у сумі 3 192 705,65 грн. (податкові зобов'язання з ПДВ згідно статті 198.5 ПК України не нараховані).

Таким чином, ТОВ «СФ «АгроСтар» частково надано акти загибелі врожаю та нараховано податкові зобов'язання з ПДВ, а частково на ті ж самі культури акти загибелі врожаю не надано та податкові зобов'язання з ПДВ не нараховано.

ТОВ «СФ «АгроСтар» не надано письмових роз'яснень та документального підтвердження щодо підстав та причини формування показників на рахунку 940, на який підприємством списано фактичні витрати у розмірі 16 532 433,15 грн., визначені в кінці року, над сумою витрат, віднесених протягом року та інформацію по товарам і послугам, по яким суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту та приймали участь в формуванні рахунку 94.

У зв'язку з тим, що загибель врожаю підтверджена лише по культурам таким як соняшник та кукурудза на силос, за наслідками перевірки донараховано податкові зобов'язання з ПДВ лише по даним культурам.

В податковому періоді, коли загинули посіви (оформлено відповідний акт), ТОВ «СФ «АгроСтар» повинно було нарахувати податкові зобов'язання навартість товарів/послуг, які було використано при вирощуванні таких посівів та за якими було сформовано податковий кредит. Таке нарахування здійснюється шляхом оформлення податкової накладної (умовне постачання).

Не підлягають «умовному постачанню» витрати на заробітну плату, ЄСВ, амортизаційні відрахування, витрати на оплату паїв (тощо), оскільки вони не пов'язані з придбанням товарів і послуг та не містять ПДВ.

Всього ТОВ «СФ «АгроСтар» по соняшнику та кукурудзі на силос списано фактичні витрати у розмірі 13 624 913,07 грн., визначені в кінці року, над сумою витрат, віднесених протягом року. Отже, перевіркою враховані тільки витрати на придбання дизельного палива для проведення посівних робіт та насіння на суму 8 057 494,06 грн.

Також у акті перевірки зроблено висновок, що на порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України, ТОВ «СФ «АгроСтар» завищено від'ємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду з ПДВ зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, всього на суму 1 611 499,00 грн. (8057495*20%), у тому числі за грудень 2012р., так як відповідно до ПСБУ ЗО «Біологічні активи» фінансові результати визначаються на дату балансу.

Підпунктом 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України визначено, що основними виробничими факторами за рахунок яких сформовано податковий кредит є товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Також актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ СФ «АгроСтар»: Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині торгівлі продукцією власного виробництва через касу підприємства без оформлення прибуткових касових ордерів; Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, в частині несвоєчасного оприбуткування готівки в касі підприємства та проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який підтверджував сплату покупцем готівкових коштів.

ТОВ СФ «АгроСтар» в порушення п. 1 статті 9 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у перевіреному періоді здійснювало торгівлю продукцією власного виробництва через касу підприємства без оформлення прибуткових касових ордерів у кількості 46 ордерів.

Відповідно до п.1 статті 9 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Пунктом 7 статті 17 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі порушення, встановленого у пункті 1 статті 9 порядку проведення розрахунків через каси підприємств, установ і організацій, в яких ці операції повинні проводитися з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку, або у разі порушення порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті;

Відповідно до п. 2.2 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», уся готівка, що надходить до каси, має бути своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

В порушення вимог п. 2.2, п. 2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» ТОВ СФ «АгроСтар» несвоєчасно (не в день одержання) оприбутковано готівкові кошти в касі підприємства на загальну суму 61898,12 гри., а саме: згідно банківської виписки від 07.05.2012 отримано готівкові кошти у сумі 2800,0 грн., які оприбутковано до каси підприємства 08.05.2012 згідно прибуткового касового ордеру №62 (кореспондуючий рахунок №333); згідно банківських виписок від 08.05.2012 отримано готівкові кошти у сумі 28900,0грн. (4000,0 грн., 900,0 грн., 4000,0 грн., 4000,0 грн., 4000,0 грн., 4000,0 грн., 4000,0 грн., 4000,0 грн.), які оприбутковано до каси підприємства 10.05.2012 згідно прибуткового касового ордеру №74; згідно банківської виписки від 23.05.2012 отримано готівкові кошти у сумі 6042,68 грн., які оприбутковано до каси підприємства 24.05.2012 згідно прибуткового кассового ордеру №70; згідно банківської виписки від 29.05.2012 отримано готівкові кошти у сумі 900,0 грн., які оприбутковано до каси підприємства 30.05.2012 згідно прибуткового касового ордеру №72; згідно банківської виписки від 10.12.2012 здано до банку готівкові кошти у сумі 1300,00 грн., які оприбутковано до каси підприємства 11.12.2012 згідно даних касової книги підприємства; згідно банківських виписок від 12.04.2012 отримано готівкові кошти у сумі 21955,44 грн. (1542,48 грн., 262,96 грн., 4030,00 грн., 4030,00 грн., 4030,00 грн., 4030,00 грн., 4030,00 грн.), які оприбутковано до каси підприємства 13.04.2012 згідно даних касової книги підприємства (кореспондуючий рахунок №333).

Посилання ТОВ СГ фірма «Агростар» на вимоги п. 2.12 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» є безпідставними з огляду на те, що відповідно до вимог п. 2.12 гл. 2 Положення №637, фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

Тобто, ТОВ СФ «АгроСтар» відповідно до вимог п.2.12 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» мало право взагалі не оприбутковувати готівкові кошти одержані з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу, але не скористалось даною нормою.

В зв'язку в вищезазначеним, ТОВ СГ фірма «Агростар» повинно було згідно п. 2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» оприбуткувати готівку, що надходить до кас, своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі.

Щодо порушення Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» в частині проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який підтверджував сплату покупцем готівкових коштів.

В акті перевірки ТОВ СФ «АгроСтар» зафіксовано проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 7621,43 грн. (авансовий звіт №171 від 30.07.2012р., ОСОБА_1, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 1321,07 грн., авансовий звіт №190 від 13.09.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 3397,30 грн., авансовий звіт №34 від 12.03.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 95,00 грн., авансовий звіт №66 від 20.03.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 77,00 грн., авансовий звіт №56 від 03.04.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 80,00 грн., авансовий звіт №59 від 06.04.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 129,60 грн., авансовий звіт №64 від 12.04.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 100,00 грн., авансовий звіт №68 від 17.04.2012р., ОСОБА_3, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 135,00 грн., авансовий звіт №75 від 24.04.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує їплату готівкових коштів на загальну суму 100,00 грн., авансовий звіт №105 від 08.05.2012р.,ОСОБА_4, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 599,45 грн., авансовий звіт №110 від 11.05.2012р., ОСОБА_4, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 1000,00 грн., авансовий звіт №3 від 17.01.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 90,90 грн., авансовий звіт №4 від 19.01.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 10,00 грн., авансовий звіт №9 від 09.02.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 80,00 грн., авансовий звіт №25 від 27.02.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 85,00 грн., авансовий звіт №65 від 27.02.2012р., ОСОБА_5, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 91,11 грн., авансовий звіт №31 від 07.03.2012р., ОСОБА_2, у документах наданих до звіту відсутній документ встановленої форми, який підтверджує сплату готівкових коштів на загальну суму 230,00 грн.).

В зв'язку в вищезазначеним, твердження ТОВ СФ «АгроСтар» про наявність документів, які підтверджують сплату покупцями готівкових коштів доданих до авансових звітів, є безпідставними.

Викладне вище спростовує висновки суду першої інстанції та свідчить про правомірність та законність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вказані обставини відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 9 квітня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов