Справа № 761/3260/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/3260/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати пенсії з 23.07.2011 року довічно виходячи із розміру грошового забезпечення за останній місяць служби за займаною штатною посадою перед звільненням - березень 2011 року відповідно до довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі №2а-5199/14, провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, визначених частиною 2 пункту 1 ст. 109 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати пенсії з 23.07.2011 року довічно, виходячи із розміру грошового забезпечення за останній місяць служби за займаною штатною посадою перед звільненням - березень 2011 року відповідно до довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі №2а-5199/14 та просить провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі судом першої інстанції зазначено, що дані позовні вимоги були предметом розгляду судового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року, яке набрало законної сили.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, постанова суду, ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі, ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Тобто, для висновку про тотожність правовідносин та відмови у відкритті провадження необхідна сукупність таких ознак, як: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав.

Відсутність хоча б однієї з названих ознак виключає можливість залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 109 України.

Із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року вбачається, що позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві протиправними та зобов'язано вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати пенсії за період з 19.06.2011 року по 22.07.2011 року, виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, проценти, надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції від 04.04.2006 року.

У вищезазначеному судовому рішенні відсутні посилання, що позивачем були заявлені вимоги щодо періоду з 23 липня 2011 року та що такий спір був вирішиний судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказані докази того, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом, а судом було прийнято відповідне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати пенсії з 23.07.2011 року довічно виходячи із розміру грошового забезпечення за останній місяць служби за займаною штатною посадою перед звільненням - березень 2011 року.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що аналогічні позовні вимоги вже були пдедметом розгляду є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду та направленням справи для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст. 41, 195, 199, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.