Справа № 810/838/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року 810/838/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 11 год. 10 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.

за участю представників позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі - Фуд" з позовом до Київської міської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень про коригування заявленої митної вартості від 19.11.2014року №100260006/2014/000080/2, від 23.12.2014року №100260002/2014/000133/2.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» було утворено територіальні органи Державної фіскальної служби України, зокрема Київську міську митницю ДФС (згідно додатку 1). Київську міську митницю Міндоходів було реорганізовано шляхом приєднання до Київської міської митниці ДФС.

Отже, оскільки Київська міська митниця ДФС є правонаступником Київської міської митниці Міндоходів, судом було здійснено заміну відповідача на Київську міську митницю ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у деклараціях митної вартості, до яких додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Стверджували, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Позивач зазначає про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а також на невідповідність рішень про коригування вимогам до їх оформлення і недотримання порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості. Також наголошували на непроведенні процедури консультацій і на обов'язку митниці доводити наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України та Митного кодексу України, просив визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення про коригування митної вартості.

У судовому засіданні представники позивача Ярмола А.Ю. і Сластьон А.О. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, від відшкодування судових витрат відмовились.

Відповідач позов не визнав, 26.03.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач вказав, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості за основним методом, тому митний орган законно та обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості, підстави для їх скасування відсутні. Стверджував про правомірність дій органу доходів і зборів, а також те, що відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності. Зазначив, що підставою для витребування додаткових документів у позивача слугували розбіжності у поданих первинно документах.

Представник відповідача у судове засідання 07.04.2015 року не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача на судове засідання, а тому суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" є юридичною особою, зареєстроване 2 грудня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області .

26 грудня 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та «Westfleisch eG» (Німеччина) був укладений контракт купівлі-продажу товарів № 274.

19.11.2014р. ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (далі - КМММ) митну декларацію (далі - МД) № 100260006/2014/157943 з метою митного оформлення в митному режимі імпорту товару - свиняча печінка морожена без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ (для роздрібного продажу),20144,70 кг, торговельна марка «West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина (DE), за митною вартістю одиниці товару 0,39 євро /кг (далі - Поставка 274-367).

22.12.2014р. ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № 100260002/2014/162801 з метою митного оформлення в митному режимі імпорту двох товарів: товар №1: серце морожене свійських свиней без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ (для роздрібного продажу) 9892,80 кг, торговельна марка «West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина DE), за митною вартістю одиниці товару 0,62 євро /кг (далі - Поставка 274-368); товар №2: заморожене свиняче сало, зрізане з бокової частини туші, 9812,48 кг, торговельна марка West Fleisch», виробник «Westfleisch eG», країна виробництва: Німеччина (DE), за митною вартістю одиниці товару 0,59 євро /кг (далі - Поставка 274-368);

На підтвердження задекларованої митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» разом з МД №100260006/2014/157943 від 19.11.2014 та № 100260002/2014/162801 від 22.12.2014 року надало документи, які відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (підтверджують митну вартість та перелік яких вказано у графах 44 вказаних МД під кодами, зазначеними поряд з кожним документом у дужках, та у картці відмови у митному оформленні цієї МД.

19.11.2014 р. відповідач повідомив декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд», що відповідно до ст. 53 МКУ необхідно подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір (контракт) на перевезення; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості.

19.11.2014 року декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» листом № 2109 надав додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: Роздруківка станом на 19.11.2014 року з сайту www.alibaba.com/products/F0/porkliver.html; Комерційна пропозиція від 06.11.2014 б/н; Прейскурант (прайс-лист) від 06.11.2014 б/н; Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013р.; Копія митної декларації країни відправлення від 06.11.2014 № MRN 14DE16Е0.

Також зазначеним листом ТОВ «Фоззі-Фуд» повідомило КМММ про те, що для підтвердження транспортних витрат разом з декларацією вже подані документи.

Крім того, зазначеним листом декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» письмово повідомив митницю про неможливість надання інших документів на момент митного оформлення.

Подібні додаткові документи були подані декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд» по іншій оскаржуваній поставці.

Проте КМММ були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, ввезених ТОВ «Фоззі-Фуд» за вказаними МД: від 19.11.2014 р. №100260006/2014/000080/2 (Поставка 274-367); від 23.12.2014 р. №100260002/2014/000133/2 (Поставка 274-368).

Таким чином, митна вартість була збільшена, внаслідок чого виникла переплата митних платежів в загальній сумі 54381, 21 грн.

У рішеннях вказано, що митна вартість визначена за резервним методом. При цьому, в порушення вимог законодавства в рішенні про коригування митної вартості від 23.12.2014 р. №100260002/2014/000133/2 (Поставка 274-368) не зазначено конкретну митну декларацію, яка була взята за основу для визначення митної вартості за резервним методом.

Не погодившись із рішеннями відповідача, з метою митного оформлення товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ було подано до митного органу нові МД від 19.11.2014р. №100260006/2014/157968 (Поставка 274-367); від 24.12.2014р. №100260002/2014/162853 (Поставка 274-368).

Отже, з наданням фінансових гарантій у вигляді грошової застави товар випущено у вільний обіг.

Далі, згідно з п. п. 7 та 8 частини 3 статті 52 МКУ позивач звернувся до митного органу із запитами про надання письмової інформації щодо причин, через які заявлена митна вартість не може бути визнана, та щодо інформації про порядок і метод визначення митної вартості, застосовані при її коригуванні.

На вказані запити «Фоззі-Фуд» були отримані листи КМММ: від 30.12.2014р. №702/6/26-70-62-04 (Поставка 274-367); від 31.01.2015р. №580/10/26-70-62-01-04 (Поставка 274-368).

У вказаних листах КМММ зазначено тільки про виникнення сумнівів стосовно заявленої митної вартості та про те, що декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд» витребувані додаткові документи надано не в повному обсязі.

Далі, відповідно до ч. 8 ст. 55 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» протягом 80 днів з дня випуску товарів було надано КМММ додаткові документи разом з листом від 06.02.2015 №УРБ 10/14-656.

На зазначений лист КМММ було надано відповідь про відсутність підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи те, що КМММ відмовила у визнанні заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд» митної вартості товарів, сума фінансових гарантій у вигляді грошової застави на суму 54381, 21 грн. була перерахована КМММ до бюджету.

Отже, внаслідок прийняття КМММ оскаржуваних рішень у ТОВ «Фоззі-Фуд» виникла переплата митних платежів, сума якої дорівнює 54381, 21 грн. та наявна в графі В «Подробиці розрахунків» нових МД, поданих після відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю.

ТОВ «Фоззі-Фуд» не погоджується з винесеними рішенням про коригування митної вартості, тому звернулось з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що пов'язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частини четверта та п'ята статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У судовому засіданні встановлено, що позивачем було подано всі документи, перелік яких наведений у положеннях статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частини третя та четверта статті 53 Митного кодексу України).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Разом з цим, відповідач під час розгляду справи не повідомив суду жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності.

В свою чергу, відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Водночас, відповідно до положень частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: a) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органом доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органом доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як вбачається із змісту оскаржуваних рішення, коригування митної вартості товарів було здійснено у зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів у повному обсязі на письмовий запит митного органу.

Щодо зазначеного в рішеннях неподання додаткових документів, слід зазначити, що ТОВ «Фоззі-Фуд» не подало виключно ті документи, які були відсутні на час митного оформлення.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Отже, додаткові документи надаються на письмову вимогу митниці виключно у випадку їх наявності у декларанта.

При цьому, в листах ТОВ «Фоззі-Фуд», які подавались митниці під час митного оформлення, зазначено про причини їх неподання - через їх відсутність у ТОВ «Фоззі-Фуд».

Проте, представники митного органу не довели декларанту про те, що подані документи для підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також у вимогах про витребування додаткових документів митним органом не зазначено того, які саме обставини повинні бути підтверджені такими додатковими документами.

Зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що всі відомості, необхідні для перевірки числового значення складових митної вартості, наявні .

У зв'язку з цим судом встановлено, що витребовування додаткових документів було безпідставним, при цьому, МКУ зобов'язує надавати додаткові документи лише у разі їх наявності у декларанта.

Крім того, відсутність таких додаткових документів, як висновок експертної організації, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом експертного висновку за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (№26347525 згідно Єдиного державного реєстру судових рішень), який в силу ч. 2 ст. 161 і ч.1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні справ даної категорії.

Всі інші витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості були подані ТОВ «Фоззі-Фуд» протягом передбаченого ч. 8 ст. 55 МКУ 80-денного строку з дня випуску товарів у вільний обіг.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 17.06.2014 року у справі № 21-148а14 митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 № 9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Щодо наявних, на думку відповідача, розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості №100260006/2014/000080/2 від 19.11.2014 (поставка 274-367) КМММ посилається як на підставу для витребування додаткових документів на те, що декларантом разом з митною декларацією та іншими документами для здійснення митного оформлення не надавався зовнішньоекономічний контракт.

Зазначене не відповідає дійсності та спростовується наступним.

У картці відмови у митному оформленні товарів за поставкою 274-367 від 19.11.2014р. №100260006/2014/00096 перелічено документи, які були надані до КМММ разом з митною декларацією від 19.11.2014р. №100260006/2014/157943, зокрема, зазначено зовнішньоекономічний договір від 26.12.2013р. №274 та договір про перевезення від 01.08.2014р. №ЛОГ- 40.

Крім того, про те, що договір про перевезення вже був наданий разом з митною декларацією ТОВ «Фоззі-Фуд» повідомило КМММ листом від 19.11.2014 р.№2109.

Також, разом із заявою від 06.02.2015р. №УРБ 10/14-656, яка була подана до КМММ в порядку ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, ТОВ «Фоззі-Фуд» ще раз додатково надіслало до КМММ копії зазначених договорів, але не дивлячись на це, отримало письмову відмову КМММ від 18.02.2015р. №990/10/26-70-62-04 у визнанні заявленої ТОВ «Фоззі- Фуд» митної вартості товарів.

Щодо надання договору про перевезення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МКУ органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують вари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Отже, митні органи не мають права вимагати від декларантів для підтвердження митної вартості документи, які не передбачені ст. 53 МКУ, крім випадку надання таких документів за власним бажанням декларанта.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ при перевезенні автомобільним транспортом транспортним (перевізним) документом є міжнародна товаротранспортна накладна (тобто - CMR).

Згідно із ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 (Конвенція CMR), ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст. 6 Закону України «Про транзит вантажів», п. 1 ч. 2 ст. 191 МКУ перевезення вантажів автомобільним tasc портом супроводжується міжнародною автомобільною накладною (CMR).

CMR були надані до митних декларацій по обом поставкам, що оскаржуються, про що свідчить їх наявність у графі 44 МД (під кодом 2730), та у картках відмови у митному оформленні до МД.

Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 1-15,2012 № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 р. за № 984/21296 (далі - Правил заповнення ДМВ), можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Враховуючи невиключний характер переліку документів у Порядку заповнення ДМВ, імпортером може бути наданий будь-який з документів, які можуть підтвердити транспортні витрати. Зокрема, ТОВ «Фоззі-Фуд» по обом поставкам надавало довідки про транспортні витрати, в яких містяться всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості.

Отже, для підтвердження транспортних витрат у випадку перевезення товарів автомобільним транспортом згідно з вказаними нормами МКУ та Правил заповнення ДМВ достатньо подання наступних документів: міжнародні автомобільні накладні CMR (код 2730); довідки про транспортні витрати (код 3007);

Зазначені документи були подані по обом поставкам.

Тобто, для підтвердження транспортних витрат по обом поставкам було надано як транспортні перевізні документи (міжнародні автомобільні накладні CMR), так і документи, що підтверджують вартість перевезення (довідки про вартість перевезення від виконавців транспортних послуг).

Таким чином, для підтвердження вартості перевезення було надано всі документи, подання яких передбачено ч. 2 ст. 53, пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 335 МКУ, Правилами заповнення ДМВ.

Щодо ненадання митної декларації країни відправлення по поставці 274-368 разом з митною декларацією від 22.12.2014 р. №100260002/2014/162801 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна декларація країни відправлення не передбачена в зазначеній нормі і тому відсутність печатки в експортній декларації не є розбіжностями в документах, тим паче розбіжностями в числових значеннях складових митної вартості.

Щодо розбіжностей, зазначених в листі KMММ від 18.02.2015р. №990/10/26-70-62-04 стосовно додаткових документів, наданих позивачем відповідно до ч. 8 ст. 55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів у вільний обіг судом встановлено наступне.

В листі КМММ від 18.02.2015р. №990/10/26-70-62-04 зазначено, що виписки з бухгалтерської документації не завірені печаткою підприємства.

Такі вимоги до виписок з бухгалтерської документації не визначені КМММ у вимогах про надання додаткових документів, тому КМММ не має права встановлювати додаткові вимоги до такого документу після його подання ТОВ «Фоззі-Фуд».

Відповідно до п. 3 консультації з питань практичного застосування норм митного законодавства від 28.08.2013 р. № 9921/6/99-99-24-02-04-25, що була надана Американській торгівельній палаті в Україні як представнику компаній-членів такої Палати, при витребуванні виписки з бухгалтерської документації, як додаткового документа для підтвердження заявленої митної вартості, митниця має чітко визначити, який саме бухгалтерський документ вимагається.

Далі зазначено, що разом з тим, який саме документ подати до митниці декларант вирішує самостійно, виходячи з умов конкретної зовнішньоекономічної операції, системи оподаткування, на якій перебуває відповідний платник податків, форми ведення ним бухгалтерського обліку та документів, які є в наявності.

Щодо відсутності підпису керівника підприємства на виписках з бухгалтерського обліку, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підприємство самостійно обирає форму організації бухгалтерського обліку. Однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним Бухгалтером. Саме головний бухгалтер відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» забезпечує складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій. Про те, що ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснює бухгалтерський облік у формі його організації на чолі з головним бухгалтером КМММ була обізнана, оскільки така інформація міститься в картці обліку ТОВ «Фоззі-Фуд» в митних органах № 125/2012/0000146 від 17.09.2014, яка надається під час кожного митного оформлення разом з митною декларацією та міститься в графі 44 митної декларації під кодом 1602. Зокрема, в картці обліку зазначено прізвище, ім'я, по-батькові головного бухгалтера ТОВ «Фоззі-Фуд».

Виписки з бухгалтерської документації надавались ТОВ «Фоззі-Фуд» разом із заявою від 06.02.2015 № УРБ 10/14-656. Вони містять назву кредитора, реквізити контракту та інвойсів, а також підпис головного бухгалтера, тому зауваження КМММ щодо відсутності в них печатки свідчить про порушення КМММ принципів здійснення митної справи, які визначені ст. 8 МКУ: презумпції невинуватості, спрощення законної торгівлі та заохочення доброчесності.

Крім того, в листі КМММ від 18.02.2015 №990/10/26-70-62-04 зазначено, що надано роздруківки на печінку свинячу з Нідерландів та Польщі, та при цьому посилається на роздруківки, надані під час митного оформлення.

Слід зазначити, що у витягах з сайту http://www.alibaba.com. які надавалися для підтвердження заявленої митної вартості разом з листом ТОВ «Фоззі-Фуд» від 06.02.2015 №УРБ 10/14-656, це інформаційні джерела, які не належать до переліку необхідних (ч. 2 ст. 53 МКУ) та додаткових (ч.ч. 3, 4 ст. 53 МКУ) документів для підтвердження митної вартості товарів, тому КМММ не має права в обґрунтування невизнання нею митної вартості з урахуванням додатково поданих протягом 80 днів документів посилатись на наявні, на її думку, розбіжності, в таких джерелах.

Зазначені додаткові джерела надавалися ТОВ «Фоззі-Фуд» виключно за власним бажанням для того, щоб підтвердити заявлений рівень митної вартості, оскільки з цих джерел можливо встановити заявлену ТОВ «Фоззі-Фуд» митну вартість на печінку свинячу (0,39 євро/кг) , що є вищою, ніж світові ціни на даний товар, зазначені на міжнародному торговельному сайті http://www.alibaba.com (0,34 - 0,36 євро/кг).

Різниця в країнах походження не може значно впливати на рівень митної вартості товарів, оскільки транспортування товарів зазвичай не перевищує 10 % контрактної вартості товару, до того ж, Нідерланди таПольща знаходяться в Європі, як і Німеччина, тому фактори впливу на ціни на європейському ринку однакові для зазначених країн. Також, відповідач посилається на відсутність відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту на митних деклараціях країни відправлення, яка не є основним документом, перелік яких міститься у ч. 2 ст. 53 МКУ.

В рішенні про коригування митної вартості від 19.11.2014 №100260006/2014/000080/2 (поставка 274-367) КМММ посилається на те, що у довідках про транспортні витрати зазначено, що вантаж не страхувався, проте до митного оформлення надавався страховий поліс компанії «Граве Україна».

Страхування здійснювалось ТОВ «Фоззі-Фуд» за власний рахунок шляхом укладання відповідного договору із страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», тобто іншою юридичною особою, ніж перевізник ТОВ «ФРІГОТРАНС», який надавав довідку про транспортні витрати від 10.11.2014 №ЛОГ-40. Перевізник страхування не здійснював, про що і було зазначено у довідці.

Щодо витрат на страхування, то вони включались до митної вартості товарів та підтверджувались страховим полісом, який надавався разом із митною декларацією до митного оформлення (код 3530 у графі 44 митної декларації).

Згідно із ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

При цьому, згідно із п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування.

Отже, саме страховий поліс є належним страховим документом, що посвідчує вартість страхування, а не довідка про транспортні витрати, яка посвідчує іншу складову митної вартості - транспортні витрати.

У рішенні про коригування митної вартості від 23.12.2014 №100260002/2014/000133/2 (поставка 274-367 ) відповідач зазначає, що митна декларація країни відправлення не надана, і в той же час посилається на відсутність відміток митних органів та печатки продавця на митній декларації країни відправлення.

Слід зазначити, що митна декларація країни відправлення взагалі не є основним документом, перелік яких міститься у ч. 2 ст. 53 МКУ, а надається як додатковий документ у випадку наявності підстав, передбачених у ч. З ст. 53 МКУ.

Експортна декларація була надана ТОВ «Фоззі-Фуд» як додатковий документ на вимогу митного органу разом із заявою від 23.12.2014 №2391.

Зазначена декларація, яка подавалися під час митного оформлення оцінюваних товарів, була оформлена відправником шляхом електронного декларування, тому не могла і не повинна була містити відміток митних органів країни відправлення.

Також ч. 2 ст. 334 МКУ встановлено, що документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, надаються в усній, письмовій та/або електронній формі.

При цьому, той факт, що у контракті передбачено обов'язок надання даного документа з печаткою відправника для позивача, не зобов'язує ТОВ «Фоззі-Фуд» надавати експортну декларацію з печаткою відправника митному органу.

Крім того, вимога щодо наявності на митних деклараціях країни відправлення будь-яких відміток відправника чи митних органів країни відправлення відсутня в п. 7 ч. З ст. 53 МКУ, в якій зазначено: «копія митної декларації країни відправлення».

Щодо відсутності в митній декларації країни відправлення цінової інформації, слід зазначити, що експортна декларація країни відправлення заповнювалась відправником відповідно до правил її заповнення в країні відправлення. ТОВ «Фоззі-Фуд» не несе відповідальність за наявність або відсутність в ній певної інформації. Крім того, подана разом із заявою від 06.02.2015 №УРБ 10/14-656 митна декларація країни відправлення містила: вагу брутто товару (графа 35), вагу нетто товару (графа З 8), номер інвойсу (графа 7), що надавало КМММ можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з оцінюваними товарами.

Крім того, в листі КМММ від 18.02.2015 №990/10/26-70-62-04 зазначено, що у прайс-листі зазначено лише три найменування продукції, а на сайті даний постачальник пропонує досить великий асортимент товарів, також прайс-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд».

Національне та міжнародне законодавство не містить вимог, яким повинен відповідати прайс-лист.

Згідно з ч. 3 статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

До компетенції органів митної служби не відноситься встановлення правил та порядку заповнення прайс-листів.

Лист заступника Голови ДМС України О. Шейко від 27 травня 1999 року № 11/3-5777 прямо зазначає, що до компетенції органів митної служби не відноситься встановлення правил та порядку заповнення рахунків-фактур. За аналогією ідентичне слід вказати стосовно прайс-листів.

Як наголошено у листі Державного казначейства України від 20.02.2009 р. N 15-08/527-2652, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунка (рахунка-фактури) не відноситься до типових форм, які затверджуються Державним комітетом статистики України, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено (листи-роз'яснення Міністерства фінансів України від 27.11.2006 р. N 31-34000-20-23/25136 та від 09.07.2007 р. N 31-34000-20/23-4579/4800)|

Таким чином, наявна безпідставність тверджень митного органу про наявність розбіжностей та відсутністю в нього компетенції встановлювати вказані вимоги до прайс-листа. До того ж, митний орган не довів, що дані положення будь-яким чином вплинули на числові значення митної вартості товару.

Також слід зазначити, що прайс-лист, як і експортна декларація, є додатковим документом для підтвердження митної вартості товарів і може вимагатись лише у разі встановлення розбіжностей в основних документах, до яких він не відноситься.

В листі КМММ від 18.02.2015 №990/10/26-70-62-04 зазначено, що у платіжному дорученні від 02.12.2014 №1892 сума перерахованих коштів зазначена 6622,75 євро, а у інвойсі від 06.11.2014 №DR- ,75 евро.

Слід відзначити, що разом із платіжним дорученням від 02.12.2014 №1892 ТОВ «Фоззі- Фуд» було надано виписку з бухгалтерської документації, в якій зазначено про наявність у постачальника грошової заборгованості в розмірі 25 євро.

Саме тому загальна сума платежу за платіжним дорученням від 02.12.2014 №1892 на 25 євро менше суми інвойсу від 06.11.2014 №DR-116390.

Наявність боргу постачальника перед ТОВ «Фоззі-Фуд» в розмірі 25 євро підтверджується кредит - нотою постачальника.

Отже, в обох оскаржуваних рішеннях КМММ про коригування митної вартості не зазначено про наявність у наданих ТОВ «Фоззі-Фуд» документах (як основних, так і додаткових) будь-яких розбіжностей або суперечностей, що підтверджує протиправність рішень митниці, оскільки доводить відсутність у митниці обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості на момент витребування додаткових документів та прийняття рішень про коригування митної вартості.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що позивач подав достатній та належний пакет документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару та мав право на прийняття відповідачем митної декларації, як належно заповненої та на розмитнення товару відповідно до чинного законодавства.

Щодо процедури консультацій з позивачем суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, , у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

В графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Визначення цього в рішенні не є достатнім доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту ТОВ «Фоззі-Фуд», так як консультація проводиться до прийняття рішення.

Так, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування. При цьому, ніякої іншої інформації, крім вимог про надання додаткових документів та прийнятих рішень про коригування митної вартості до ТОВ «Фоззі-Фуд» не надходило, що свідчить про відсутність зі сторони митного органу будь якої спрямованості на діалог з декларантом з метою визначення основи митної вартості.

Також ТОВ «Фоззі-Фуд» не засвідчувало жодним чином запис у рішеннях про коригування митної вартості про проведення консультацій, що також підтверджується матеріалами справи.

При цьому, в графі 33 оскаржуваних рішень не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів, у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України зобов'язаний цровести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21- 130а13, від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № справа N 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Для підтвердження відсутності з боку відповідача консультацій до моменту прийняття рішень про коригування митної вартості товарів позивачем надано суду пояснення осіб, уповноважених на роботу з митними органами від ТОВ «Фоззі-Фуд», якими безпосередньо здійснювалося декларування товарів, про те, що такі консультації до прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів з ними не проводились.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами правомірність винесення оскаржуваного рішень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення відповідача від 19.11.2014року №100260006/2014/000080/2 та від 23.12.2014року №100260002/2014/000133/2 є протиправним та таким, що підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Київської митниці Міндоходів (М/п "Східний) про коригування заявленої митної вартості від 19.11.2014року №100260006/2014/000080/2 та від 23.12.2014року №100260002/2014/000133/2.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 10 квітня 2015 р.