Справа № 2а-9602/12/2070
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р. м. Київ К/800/1577/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м.Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 р.

у справі № 2а-9602/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Триатлон»

до Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Триатлон» (далі - позивач, ТОВ «Фірма «Триатлон») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби (далі - відповідач, Основ'янська МДПІ м. Харкова), в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2012 р. № про сплату штрафних санкцій у сумі 39 297 грн., застосованих за порушення граничного строку сплати узгодженого зобов'язання по орендній платі за землю.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2012 р. в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Фірма «Триатлон» відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 р. скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2012 р., позовні вимоги задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2012р. № .

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 р. і залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2012 р.

Позивач у письмових запереченнях проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржуване судове рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Представники сторін в судове засідання 08.04.2015 р. не з'явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись. Справу розглянуто на підставі положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі пунктів 1, 3 статті 10 Закону України від 04.12.1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, статей 76 та 86 Податкового кодексу України посадовою особою Основ'янської МДПІ м. Харкова проведено камеральну перевірку ТОВ «Фірма «Триатлон» за звітний податковий період липень-жовтень 2010 року по податкові декларації з орендної плати за землю за 2010 рік, за результатами якої складено акт від 09.04.2012 р. № 386/15-207/14069455, в якому зазначено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання орендної плати за землю протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 18.04.2012 р. № , яким позивачу нараховано штраф у розмірі 20 % за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за землю у сумі 39 297 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасне погашення грошового зобов'язання з орендної плати за землю за липень-жовтень 2010 року, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Скасовуючи постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2012 р. та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при проведенні камеральної перевірки податковий орган вийшов за межі своєї компетенції, в зв'язку з чим дії по проведенню такої перевірки є протиправними, а отже і оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з таким висновком суду апеляційної інстанції, вважаючи його передчасним та таким, що винесене з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться посадовими особами державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платників податків.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого рішення керівника такого органу або направлення на їх проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Водночас, оцінку процедурним порушенням, які вчинені контролюючим органом при призначення та/або проведенні перевірки, суд може надати під час розгляду питання щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом за результатами відповідної перевірки.

Однак, процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Відповідно до статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними приписами суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у справі.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачити ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого адміністративного суд України не може визнати законним та обґрунтованим рішення суду апеляційної інстанції. У зазначеному рішенні відсутні посилання на всі обставини, що мають значення для справи, не перевірено встановлені судом першої інстанції факти, не надано оцінку всіх доказів, з яких виходив суд першої інстанції, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу

З огляду на викладене, а також той факт, що судом апеляційної інстанції не було з'ясовано належним чином обставини справи, у той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити повно і правильно обставини відповідно до предмету доказування у справі та в залежності від встановленого і у відповідності до норм матеріального та процесуального права вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 р. у справі № 2а-9602/12/2070- скасувати.

Справу № 2а-9602/12/2070 направити на новий судовий розгляд до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко