Справа № 826/3336/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 квітня 2015 року № 826/3336/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальміра АВН"
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21 жовтня 2014 року № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/3336/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19 березня 2015 року, яке відкладалося до 26 березня 2015 року.

У судовому засіданні 26 березня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні 26 березня 2015 року представники сторін заявили клопотання про продовження розгляду справи без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 26 березня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що згідно наказу від 25 вересня 2014 року № 1240-П, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» з питань фінансово - господарських взаємовідносин із ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» (код 36927463) за період діяльності з 01 травня 2012 року по 31 липня 2012 року, за результатом якої складено акт перевірки від 09 жовтня 2014 року № 7471/26-51/22-03/36957189.

Як висновок проведеної перевірки встановлені наступні порушення:

- підпункту 138.1.1 пункту 318.1, пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, статті 13 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01 травня 2012 року по 31 липня 2012 року в сумі 128036,00 грн., в тому числі по періодах: півріччя 2012 року в сумі 73028,00 грн., 9 місяців в сумі 55008,00 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 121939,00 грн., в тому числі по періодах: травень 2012 року - 34999,00 грн., червень 2012 року - 34551,00 грн., липень 2012 року - 52389,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 21 жовтня 2014 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 152423,75 грн., в тому числі: за основним платежем - 121939,00 грн., за штрафними санкціями - 30484,75 грн.

Крім того, податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 21 жовтня 2014 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 160045,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 128036,00 грн., за штрафними санкціями - 32009,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями - рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що ТОВ «СТАЛЬМІРА АВН» здійснює фінансово-господарську діяльність відповідно до чинного законодавства України, у тому числі здійснює у передбаченому законом порядку бухгалтерський і податковий облік, своєчасно сплачує податки і збори (обов'язкові платежі) та подає фінансову звітність.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 09 жовтня 2014 року № 7471/26-51/22-03/36957189.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «СТАЛЬМІРА АВН» та ТОВ «Торгова компанія «Міссурі», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що 03 травня 2012 року між ТОВ «СТАЛЬМІРА АВН» (Покупець) та ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» (Постачальник) укладено Договір поставки № 0305-12, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця залізобетонні вироби та металопрокат (далі по тексту - товар), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Поставка товару здійснюється партіями. Партією вважається кількість товару, що поставляється згідно виставленого рахунку-фактури або видаткової накладної.

Остаточна номенклатура (асортимент), кількість, ціна та загальна вартість товару визначаються Сторонами згідно видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Поставка товару здійснюється за договірними цінами, які погоджені Сторонами та зафіксовані в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

На підтвердження реальності господарських операцій за вище зазначеним договором позивачем надано до суду видаткові накладні від 03 травня 2012 року № 50316, від 10 травня 2012 року № 51005, від 18 травня 2012 року № 51818, від 21 травня 2012 року № 52111, від 25 травня 2012 року № 52519, від 30 травня 2012 року № 53026, від 31 травня 2012 року № 53140, від 01 червня 2012 року № 60112, від 05 червня 2012 року № 60521, від 11 червня 2012 року № 61112, від 13 червня 2012 року № 61321, від 14 червня 2012 року № 61413, від 19 червня 2012 року № 61919, від 21 червня 2012 року № 62105, від 22 червня 2012 року № 62214, від 03 липня 2012 року № 70304, від 10 липня 2012 року № 71002, від 12 липня 2012 року № 71201, від 19 липня 2012 року № 71901, від 23 липня 2012 року № 72302, від 25 липня 2012 року № 72502, від 26 липня 2012 року № 72601.

Товарно-транспортні накладні від 03 травня 2012 року № 0305/12, від 10 травня 2012 року № 1005/12, від 18 травня 2012 року № 1805/12, від 21 травня 2012 року № 52111, від 25 травня 2012 року № 2505/12, від 30 травня 2012 року № 3005/12, від 31 травня 2012 року № 3105/12, від 01 червня 2012 року № 0106/12, від 05 червня 2012 року № 0506/12, від 11 червня 2012 року № 1106/12, від 13 червня 2012 року № 1306/12, від 19 червня 2012 року № 1906/12, від 21 червня 2012 року № 2106/12, від 22 червня 2012 року № 2206/12, від 03 липня 2012 року № 0307/12, від 10 липня 2012 року № 1007/12, від 12 липня 2012 року № 1207/12, від 19 липня 2012 року № 1907/12, від 23 липня 2012 року № 2307/12, від 25 липня 2012 року № 2507/12, від 26 липня 2012 року № 2607/12 містяться в матеріалах справи, із зазначенням у накладних: місця завантаження, відвантаження, номеру автомобіля та прізвища водія, та інформації про вантаж.

В свою чергу, ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» виписало на адресу позивача податкові накладні від 03 травня 2012 року № 50316, від 10 травня 2012 року № 51005, від 18 травня 2012 року № 51818, від 21 травня 2012 року № 52111, від 25 травня 2012 року № 52519, від 30 травня 2012 року № 53026, від 31 травня 2012 року № 53140, від 01 червня 2012 року № 60112, від 05 червня 2012 року № 60521, від 11 червня 2012 року № 61112, від 13 червня 2012 року № 61321, від 14 червня 2012 року № 61413, від 19 червня 2012 року № 61919, від 21 червня 2012 року № 62105, від 22 червня 2012 року № 62214, від 03 липня 2012 року № 70304, від 10 липня 2012 року № 71002, від 12 липня 2012 року № 71201, від 19 липня 2012 року № 71901, від 23 липня 2012 року № 72302, від 25 липня 2012 року № 72502, від 26 липня 2012 року № 72601, які відображені позивачем в Реєстрах отриманих податкових накладних.

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні банківські виписки.

Крім того, між ТОВ «СТАЛЬМІРА АВН» (Покупець) та ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» (Постачальник) укладено Договір поставки послуг № 0405-12 від 04 травня 2012 року, за умовами якого Постачальник зобов'язується виконати роботи по виготовленню металоконструкцій, а Покупець зобов'язується оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим Договором.

Необхідні матеріали для виготовлення металоконструкцій постачає Постачальник.

Остаточна кількість, ціна та загальна вартість робіт визначаються Сторонами згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

На підтвердження реальності господарських операцій за вище зазначеним договором позивачем надано до суду акти здачі-прийняття (виконання послуг) від 04 травня 2012 року № 50412, від 11 травня 2012 року № 51111, від 17 травня 2012 року № 51714, від 29 травня 2012 року № 52914, від 08 червня 2012 року № 60812, від 15 червня 2012 року № 61512, від 02 червня 2012 року № 62007, від 26 червня 2012 року № 62615, від 04 липня 2012 року № 70402, від 11 липня 2012 року № 71103, від 20 липня 2012 року № 72004, від 24 липня 2012 року № 72403, від 30 липня 2012 року № 73002.

В свою чергу, ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» виписало на адресу позивача податкові накладні від 04 травня 2012 року № 50412, від 11 травня 2012 року № 51111, від 17 травня 2012 року № 51714, від 29 травня 2012 року № 52914, від 08 червня 2012 року № 60812, від 15 червня 2012 року № 61512, від 02 червня 2012 року № 62007, від 26 червня 2012 року № 62615, від 04 липня 2012 року № 70402, від 11 липня 2012 року № 71103, від 20 липня 2012 року № 72004, від 24 липня 2012 року № 72403, від 30 липня 2012 року № 73002, які відображені позивачем в Реєстрах отриманих податкових накладних.

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні банківські виписки.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи, позивачем задекларовано податок на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» у зв'язку з придбанням товарів та робіт.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Крім того, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім того, позивач задекларував витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток суми на підставі первинних документів, виписаних ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» у зв'язку з придбанням товарів та робіт.

Під час розгляду адміністративної справи встановлено, що придбані ТОВ «СТАЛЬМІРА АВН» матеріали у ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» були реалізовані на виконання умов договорів від 26 липня 2012 року № 2607-12, від 19 січня 2012 року № 19-2012, від 04 січня 2011 року № 20-2011, від 04 січня 2011 року № 15-2011, від 04 січня 2011 року № 2-2011, від 01 липня 2010 року № 09-2010/56, укладених позивачем із замовниками (ТОВ «Євробудконсалтінг Груп», ТОВ «СИГМА - ЦЕНТР», ТОВ «ТММ - Будкомплект», ТОВ «ТЕХБУДМЕХАНІКА - ДЕМОНТАЖ», ТОВ «СТОЛИЧНА ПЕРСПКТИВА», ТОВ «УПРАВЛІННЯ КАПІТАЛЬНОГО БУДІВНИЦТВА»), які містяться в матеріалах справи разом із доказами їх виконання.

Щодо посилань відповідача на висновок спеціалісті від 08 квітня 2013 року № 40/1, згідно якого підписи від імені ОСОБА_1 на договорах поставки від 03 травня 2012 року № 0305-12 та від 04 травня 2012 року № 0405-12 та первинних документах виконані не ОСОБА_1, а іншою особою зазначає, що належними доказами підтвердження безтоварності господарських операції позивача з його контрагентом є рішення суду, яке податковий орган не надав.

Крім того, суд не приймає посилання відповідача на акт про неможливість проведення звірки ТОВ «Торгова компанія «Міссурі», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

В той же час, доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Торгова компанія «Міссурі» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно сформовано валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Міссурі», а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток та податку на додану вартість є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 21 жовтня 2014 року № та № підлягає скасуванню.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 21 жовтня 2014 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬМІРА АВН» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник