Справа № 2а/1304/293/12 2а/1304/3389/12
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Справа № 9104/102030/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в якому просило визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови від 23.03.2012 року №31838085 про відкриття виконавчого провадження та скасувати таку постанову.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповністю досліджені та з'ясовані всі обставини справи, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно із ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 04.11.2010 №2677, який набрав чинності з 08.03.2011) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 18 вказаного Закону визначені обов'язкові вимоги до виконавчого документа. Дане виконавче провадження відкрите з порушенням норм матеріального та процесуального права. Державним виконавцем порушені норми зазначеного вище Закону. Зокрема, у виконавчому документі відсутні дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано виконавчий документ, ідентифікаційний код боржника. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження - п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону. Однак, судом у оскаржуваному рішенні залишено поза увагою даний факт.

Крім того згідно із ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Відповідно до п. 3.2.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 виконавчі дії проводяться державним виконавцем відповідного органу державної виконавчої служби, який розташований: за місцем проживання, роботи боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням його майна; за місцезнаходженням постійно діючого керівного органу або майна боржника - юридичної особи; за місцем здійснення певних дій, які зобов'язаний вчинити боржник за відповідним рішенням суду або іншого органу (посадової особи).

Відповідно до ст.21 цього Закону на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалента сума в іноземній валюті.

Відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 27.06.2002 №11-2 головні управління ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюють систему органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. При цьому, ні в даному Положенні, ні в інших нормативних документах не визначено, що головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, як визначено в ст.21 Закону. Тому, помилковим є твердження суду про те, що головне управління ПФУ у Львівській області є територіальним утворенням Пенсійного фонду України.

Крім того Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади. Відповідно до ст.8 цього ж Закону міністр утворює, ліквідовує, реорганізовує за погодженням з Кабінетом Міністрів України територіальні органи міністерства як структурні підрозділи апарату міністерства, що не мають статусу юридичної особи, а відповідно до ст.21 територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Головне управління ПФУ у Львівській області, як юридична особа є територіальним органом центрального органу виконавчої влади Пенсійного фонду України, а не територіальним підрозділом, як про це зазначає суд в оскаржуваній постанові.

Отже, виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-232/11, виданого Галицьким районним судом м.Львова 06.03.2012, про зобов'язання головного управління ПФУ у Львівській області провести перерахунок і виплату пенсії в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відповідно до наказу Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних сил України», наказу Міністра оборони України №576 від 05.11.2010 року виданих на підставі і у відповідності до п.п.5,12 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу» відповідно з 01.09.2008 року та 01.11.2010 року з врахуванням виплачених сум не підвідомче підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області.

На підставі викладеного просить постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.04.2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області від 23.03.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №31838085 про примусове виконання виконавчого листа №2а-232/11, виданого 06.03.2012 року Галицьким районним судом м.Львова про зобов'язанні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відповідно до наказу Міністра оборони України №377 від 28.07.2008 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних сил України», наказу Міністра оборони України №576 від 05.11.2010 року, виданих на підставі і у відповідності до п.п.5, 12 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу» відповідно з 01.09.2008 року та 01.11.2010 року з врахуванням виплачених сум.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції вріно зазначено, що згідно п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно п.1.1. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України №11-2 від 27.06.2012 року, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі разом з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до вимог ч. 1 ст.21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Указу Президента України від 15.12.1999 № 1572/99 «Про систему центральних органів виконавчої влади» встановлено, що центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізовуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №179 від 12.03.2005 року «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» у складі територіальних підрозділів центральних органів виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі можуть утворюватися (якщо інше не передбачено актами, що мають вищу юридичну силу) управління.

З урахування викладеного, суд першої інстанції вірно вважав, що в розумінні зазначених нормативно-правових актів України в складі центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись територіальні органи (територіальні підрозділи) та структурні підрозділи. Тому оскільки позивач - боржник по спірному виконавчому провадженні, є територіальним органом (територіальним підрозділом) центрального органу виконавчої влади, то відповідно таке виконавче провадження підвідомче відділу примусового виконання рішень ВДВС ТУЮ у Львівській області, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає номам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року по справі № 1304/3389/12- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2015 року