Справа № 826/17972/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ТЛ Груп» звернулося у суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС, у якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у неприйнятті рішення про відмову в митному оформленні товару за митною декларацією №100270001/2014/282083 від 02.09.2014 в межах строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України для завершення митного оформлення, визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 12.09.2014 №100270001/2014/400046/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що товариством під час митного оформлення товару було надано митному органу усі належні документи, які достатньо підтверджують заявлену митну вартість, рішення про її коригування є необґрунтованим, а бездіяльність щодо розгляду поданої позивачем декларації є протиправною.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 22.06.2012 між позивачем, як дилером, та Компанією «Асакаші Груп Лімітед», як продавцем, укладено дилерський контракт №TL-JN 1 щодо продажу автозапчастин. Відповідно до цього контракту товар поставляється дилеру партіями на умовах DAP (Інкотермс-2010) до складу в м. Києві; ціна кожної партії товару вказана у відповідному додатку (інвойсі) до контракту.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на підставі зазначеного зовнішньоекономічного контракту, позивачем 02.09.2014 подавалась митна декларація №100270001/2014/282083, якою задекларовано імпорт фільтрів для фільтрування палива чи мастил у двигунах внутрішнього згорання автомобілів - паливних фільтрів; фільтрів забору повітря у двигунах внутрішнього згорання автомобілів - повітряних фільтрів; фільтрів повітряних салону автомобілів; фільтрів очищення рідин до автомобілів - фільтрів трансмісії в асортименті, виробництва Asaka-shi Research Lab, Inc., Japan, торговельної марки: JS Asakashi.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом) на рівні: код товару - 8 011,30 USD; код товару - 3 647,60 USD; код товару - 2 064,20 USD, код товару - 337,80 USD.

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії документів: вказаного вище контракту, додаткової угоди та додатку до нього, міжнародну автомобільну накладну CMR від 29 серпня 2014 року №1105542, прайс-лист виробника товару від 01 червня 2014 року, інвойс від 10 липня 2014 року №JS140710, пакувальний лист від 11 липня 2014 року №PL140710, декларацію про походження товару, сертифікат відповідності від 11 вересня 2014 року №UA1.162.0093902-14, митну декларацію країни відправлення від 12 липня 2014 року №OD4G189062P.

За наслідками митного контролю 10 вересня 2014 року відповідачем було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено та направлено позивачу відповідну картку відмови №100270001/2014/20135 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12 вересня 2014 року №100270001/2014/400046/2, згідно якого проведено коригування митної вартості імпортованих товарів за резервним методом, а саме: код товару - 14 518,31 USD; код товару - 7 017,89 USD; код товару - 2 978,41 USD, код товару - 860,74 USD.

Рішенням про коригування митної вартості мотивовано тим, що надані позивачем документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності в розрізі транспортування.

У спірному рішенні також зазначено, що з декларантом було проведено процедуру консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митного органу, і що наявна у митного органу інформація призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Під час консультацій, декларанта зобов'язано протягом десяти календарних днів надати (за наявності) такі документи: якщо рахунок сплачено, банківські, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Окрім того, в рішенні зазначається, що декларантом не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України; метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально. Митна вартість товару, що імпортується скоригована із застосуванням резервного методу та ґрунтується на митній вартості товару подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснене.

Не погоджуючись із таким рішенням митного органу, а також його бездіяльністю щодо вчасного здійснення митного контролю, позивач звернувся у суд.

Обговорюючи правомірність прийняття відповідачем спірного рішення, колегія суддів виходить із наступного.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МК України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу України, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, чи з порушенням інших вимог Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті такої митної декларації (ч. 11 ст. 264). Частиною 12 наведеної правової норми передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за встановленою формою.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1 цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 МК України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Враховуючи приведені норми, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах

від 29.05.2012 року по справі №21-91а12 та 11.09.2012 року по справі №21-262а12, у яких Суд дійшов висновку, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Як було встановлено судом, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортувались (вартість операції), відповідачем не було застосовано через те, що надані декларантом документи на підтвердження митної вартості не містили певних даних.

Аналіз положень ст. ст. 53 та 54 Митного кодексу України свідчить на користь висновку, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши надані позивачем копії документів, які подавались ним до митного оформлення, судова колегія вважає, що вони у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

У той же час, відповідачем не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Доводи відповідача про те, що надані позивачем документи містять неповні дані не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не зазначено, які саме документи містять неповні дані та яким чином вони впливають на правильність визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів не приймає посилання митного органу на неподання позивачем відомостей щодо страхування товару, позаяк, згідно дилерського контракту від 22.06.2012 №TL-JN 1, поставка товару здійснюється відповідно до умов DAP (Інекотермс-2010), а ці умови не передбачають обов'язкового страхування товару, і відповідачем не доведено, що таке страхування здійснювалось.

Також, судова колегія не враховує покликання апелянта на непідтвредження транспортних витрат позивача, оскільки за умовами поставки DAP (Інекотермс-2010) саме на продавця покладається обов'язок з перевезення (укладення відповідного договору з третіми особами) товару до узгодженого місця призначення. Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про те, що витрати на транспортування імпортованого товару не були включені у вартість цього товару.

Окрім того, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що не слід враховувати посилання відповідача на митне оформлення подібного за якісними характеристиками товару, яке здійснене за митними деклараціями від 04 вересня 2014 року №400050000/4/10775, від 24 червня 2014 року №100270001/4/279416 та №504070000/4/2925, від 03 липня 2014 року №100250001/4/084344, як на підставу, яка підтверджує правомірність визначення митної вартості товару за резервним методом, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, у тому числі вказаних митних декларацій.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про безпідставність посилань відповідача на ненадання позивачем додаткових документів на письмову вимогу митного органу, оскільки за правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України, додаткові документи на письмову вимогу митного органу декларант зобов'язаний надати у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У ході розгляду справи митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірність і об'єктивність зазначених у них відомостей, не спростував контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об'єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Так, колегією суддів не було встановлено наявності передбачених ч. 3 ст. 53 МК України підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів. У поданих позивачем документах відсутні розбіжності, ознаки підробки, наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари.

Враховуючи те, що за наслідками митного контролю позивачу було відмовлено, при цьому не надано доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, колегія суддів приходить до висновку, що додаткові докази митним органом були витребувані безпідставно.

Колегія суддів наголошує, що у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України саме на суб'єкта владних повноважень покладається тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належним чином правомірності спірного рішення та відмови в митному оформленні імпортованого товару за заявленою позивачем митною вартістю.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в адміністративному позові щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 12.09.2014 №100270001/2014/400046/2.

Обговорюючи вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття відповідачем рішення про відмову у митному оформленні товару за митною декларацією в межах строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України, для завершення митного оформлення, колегія суддів зазначає, що правилами цієї статті передбачено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 приведеної норми, строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті; зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин 4 - 6 цієї норми не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв'язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що: такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Таким чином, законом встановлено строк для завершення митного оформлення та виключний перелік підстав для перевищення цього строку.

Як убачається з матеріалів справи, митну декларацію №100270001/2014/282083 подано позивачем до Київської міжрегіональної митниці 02 вересня 2014 року.

05 вересня 2014 року органом доходів і зборів направлено позивачу електронне повідомлення, в якому зазначено, що у зв'язку з тим, що підприємством до митного органу не надано документи, які пояснюють розбіжності в частині маркування про виробника, який встановлений на товарах в результаті проведеного митного огляду, митне оформлення призупинено згідно пункту 4 статті 255 Митного кодексу України. Митним постом «Столичний» направлено матеріали до Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Київської міжрегіональної митниці з метою кваліфікації правопорушення та можливості складання протоколу про порушення митних правил.

Жодних доказів на підтвердження викладених у зазначеному електронному повідомленні обставин матеріали справи не містять. Також, відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть бути підставою для перевищення строку для завершення митного оформлення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, рішення про відмову у прийнятті митної декларації від 02 вересня 2014 року №100270001/2014/282083, у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270001/2014/20135 прийняте 10 вересня 2014 року.

Отже, зазначене рішення прийнято з порушенням строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України, для завершення митного оформлення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не доводять порушення судом норм матеріального чи процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін на підставі ст. ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М

Пилипенко О.Є.