Справа № 2а-565/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015р. м. Київ К/800/42112/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним дій, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси про скасування рішення № 149770/35 від 01 жовтня 2012 року про утримання переплати пенсії. Під час судового засідання в ході розгляду справи судом першої інстанції позивач уточнила позовні вимоги, просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області від 01 жовтня 2012 року № 149770/35 (протокол № 689/5) про утримання сум пенсій, надміру виплачених, прийнятого відносно позивача, визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області щодо утримання грошових коштів з пенсії ОСОБА_4 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області повернути позивачу грошові кошти в сумі 674 грн 62 коп., що були відраховані з її пенсії за рішенням від 01 жовтня 2012 року № 149770/35.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2013 року позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 10 серпня 1993 року отримує пенсію за віком.

На підставі заяви позивача, свідоцтва про народження дитини, довідки про склад сім'ї, копії трудової книжки, враховуючи положення статті 21 Закону України „Про пенсійне забезпечення", а також ту обставину, що позивач є непрацюючим пенсіонером, їй з 01 лютого 1996 призначено надбавку на утримання непрацездатного члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних осіб.

Вказана надбавка виплачувалася позивачу до досягнення дочкою 18 років, тобто по лютий 2000 року.

22 серпня 2012 року позивач звернулася до Управління Пенсійної фонду із заявою про перерахунок пенсії по стажу роботи. До вказаної заяви додала довідку, видану «Черкаським обласним госпіталем для інвалідів війни», згідно якої вона з 22 червня 1999 року (наказ № 22 від 24 червня 1999 року) по даний час (час звернення) працює в госпіталі молодшою медичною сестрою.

Відповідно до трудової книжки позивача, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що 05 вересня 1995 року позивача звільнено з Черкаського шовкового комбінату у зв'язку із скороченням штату (запис 25). В той же час, запис № 26 свідчить, що з 18 листопада 1994 року (наказ від 18 листопад 1994 року № 50) позивача зараховано до санаторію-профілакторію „Будівельник", в якому вона працювала медичною сестрою по 21 червень 1999 року (запис № 27).

01 жовтня 2012 року Управління пенсійного фонду України в місті Черкаси Черкаської області прийняло рішення № 149770/35 (протокол № 689/5) про утримання з позивача переплати пенсії в сумі 792 грн 06 коп., яка утворилась за період з 01 лютого 1996 року по 29 лютий 2000 року, у зв'язку з працевлаштуванням, зняттям «сімейної надбавки», по 20 відсотків призначеної пенсії щомісячно до повного погашення суми.

Вважаючи протиправним рішення УПФ щодо утримання грошових коштів з пенсії позивача, а також дії відповідача щодо його прийняття, позивач звернулася до суду з вказаним позовом про скасування зазначеного рішення та повернення утриманих сум.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач вийшов за межі своїх повноважень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, тому позов задовольнив. Окрім того, судове рішення мотивоване тим, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стало неповідомлення позивачем пенсійний орган про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, у зв'язку з чим відповідач дійшов висновку про те, що вказану надбавку на дитину, яка виплачувалася з 01 лютого 1996 року по 28 лютого 2000 року, позивачем отримано незаконно, так як дана надбавка призначається та виплачується лише непрацюючим пенсіонерам.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду.

Згідно із ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та постанови правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року № 1566/11846, пенсіонери зобов'язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

Приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Здійснивши аналіз наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачу надано право приймати рішення щодо утримання сум пенсії, які надміру виплачені пенсіонеру, у зв'язку з зловживанням останнім (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо).

Враховуючи, що судами обох інстанцій встановлено неповідомлення Фонд про обставини, що спричиняють припинення пенсійної виплати, в даному випадку - працевлаштування позивача, оскільки дана надбавка призначається та виплачується лише непрацюючим пенсіонерам, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що вказану надбавку отримано позивачем незаконно, в результаті у позивача утворилася переплата пенсії у розмірі 792 грн 06 коп.

Оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, ухвалене ним рішення про скасування рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: