Справа № 379/406/15-а
Суддя: Потеряйко С. А.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/406/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання поновити договір оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та суду пояснила, що їй на праві приватної власності в АДРЕСА_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями. Зазначений будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,06 га.

Оскільки будинок з господарськими будівлями розмішений на незначній ділянці, 20.05.2010 року рішенням Таращанської міської ради № 454-31-У їй надано дозвіл на заключення договору оренди на земельну ділянку, орієнтованою площею 0,02 га, яка розташована біля садиби по АДРЕСА_2 строком на 4 роки для ведення городництва.

На виконання зазначеного рішення, 03.09.2010 року між нею та Таращанською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,02 га. Даний договір було укладено до 01.09.2014 року. Зазначений договір зареєстрований у Таращанській міськраді про що у реєстровій книзі вчинено запис за НОМЕР_1 від 03.09.2010 року.

Відповідно до п. 2.1 договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Через погіршення стану здоров'я у серпні 2014 року вона фізично не могла подати заяву про продовженню договору оренди земельної ділянки. Зазначену заяву вона подала лише в листопаді 2014 року. Однак відповідачем їй було повідомлено, що земельну ділянку площею 0,02 га, якою вона тривалий час користувалася, віддано в користування ОСОБА_2 на підставі рішення Таращанської міської ради від 26.08 2014 року № 651 -50-УІ.

Позивачка вважає, що відмовою відповідача порушуються її конституційні права. Просить суд задовольнити її вимоги та визнати незаконним рішення Таращанської міської ради від 25.11.2014 року №650-53-УІ, яким відмовлено їй в задоволенні заяви про продовження строку договору оренди земельної ділянки та зобов'язати Таращанську міську раду поновити з нею договір оренди земельної ділянки.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що 20.05.2010 року Таращанською міською радою прийнято рішення № 454-31 -V « Про розгляд відношень та заяв», а саме п. 11.5, яким було надано дозвіл позивачу на заключення договору оренди на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,02 га, яка розташована біля-садиби № 22 по пров. Леніна, строком на 4 роки для ведення городництва.

Таким чином, дозвіл на заключення договору оренди передбачав термін 4 роки і не більше.

На виконання даного рішення, 03.09.2010 року був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем.

П. 2.1. Договору, передбачено строк дії договору з 03.09.2010 року по 01.09.2014 року. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію, що також передбачено п.2 ст. 33 Закону України « Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Позивач письмове повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі не надавав.

Термін дії договору оренди земельної ділянки закінчився 01.09.2014 року.

06.11.2014 року та 07.11.2014 року позивачка звернулася до відповідача з письмовими заявами про передачу в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 0,02 га для ведення городництва по АДРЕСА_2.

25.11.2014 року, п. 8.1. рішення Таращанської міської ради № 690-53-VI, позивачу було відмовлено в надані дозволу на передачу в користування на умовах оренди вище вказаної земельної ділянки.

П.8.1. рішення Таращанської міської ради № 690-53^1 від 25.11.2014 року прийнятий міською радою в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме:

- ч.2 ст.123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

- п. в ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

- п. 34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються такі питання в тому числі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Крім цього, відповідно п.б ч.1 ст.19 Земельного кодексу України, дана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, а не до земель сільсьгосподарського призначення.

Таким чином, ведення огородництва на даній земельній ділянці не передбачено.

Також, дану земельну ділянку не можливо було передати в зв'язку з прийнятим рішенням Таращанської міської ради № 651-50-VI від 26.08.2014 року « Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадян», яким надано було дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту земелеустрію щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд про АДРЕСА_2 площею 0,05 га.

Щодо вимог позивача про зобов'язання поновити договір оренди земельної ділянки від 04.09.2010 року то вони також є безпідставними, оскільки такого договору між позивачем та відповідачем не було укладено. Проте, представник відповідача вважає, що аналогічні вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вважає оскаржуване рішення Таращанської міської ради законним, обґрунтованим та суду пояснив, що він є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 0,06 га. Після розірвання шлюбу, він став власником ? частини вказаного будинку на земельній ділянці розміром 0,03 га. Поряд із його житловим будинком знаходиться земельна ділянка розміром 0,02 га, яку використовувала позивачка в справі. У серпні 2014 року він звернувся до Таращанської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0,05 га ( 0,03 га його земельної ділянки та 0,02 га земельної ділянки, яку використовувала ОСОБА_1). 26.08.2014 року Таращанська міська рада прийняла відповідне рішення. Оскільки ОСОБА_1 своєчасно не звернулася до міської ради із заявою про продовження строку договору оренди земельної ділянки, то дану земельну ділянку було виділено йому. Просить суд відмовити в задоволенні вимог позивачки.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 з господарськими будівлями. Зазначений будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,06 га.

20.05.2010 року рішенням Таращанської міської ради №454-31-У їй надано дозвіл на заключення договору оренди земельної ділянки площею 0,02 га, яка розташована біля садиби по АДРЕСА_2 строком на 4 роки для ведення городництва. На виконання зазначеного рішення, 03.09.2010 року між нею та Таращанською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,02 га. Даний договір було укладено до 01.09.2014 року. Зазначений договір зареєстрований у Таращанській міськраді про що у реєстровій книзі вчинено запис за НОМЕР_1 від 03.09.2010 року.

Відповідно до п. 2.1 договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Дана земельна ділянка перебуває у користуванні сім'ї позивачки з 1942 року. Після розбудови м.Тараща, спірна ділянка була розділена новоствореним АДРЕСА_2.

Через погіршення стану здоров'я, за віком, влітку 2014 року позивачка фізично не могла подати заяву про продовження договору оренди земельної ділянки, а фактично продовжувала і на даний час продовжує нею користуватися. Заяву про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки позивачка подала лише в листопаді 2014 року. Відповідачем їй було повідомлено, що земельну ділянку площею 0,02 га, якою вона тривалий час користувалася, віддано в користування ОСОБА_2 на підставі рішення Таращанської міської ради від 26.08 2014 року № 651 -50-УІ.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, місцевої державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

В судовому засіданні встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки позивачка за станом здоров'я до відповідача не звернулася, а відповідач в порушення вище зазначених норм, в серпні розглянув заяву ОСОБА_2 про виділення йому 0,02 га земельної ділянки, якою користувалася позивачка та зразу ж надав йому дозвіл на розробку технічної документації.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем винесено рішення №690-53-УІ від 25.11.2014 року без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття неупередженого, розсудливого рішення, без дотримання принципу рівності перед законом.

Керуючись ст. 19 ч. 2 Конституції України, ст.ст. 26, 33, 46, 59, 77 «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.122-124 Земельного Кодексу України та керуючись ст.ст. 71, 158-167 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання поновити договір оренди земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Таращанської міської ради від 25.11.2014 року №690-53-УІ, а саме п.8, п.п.8.1.

В решті -провадження в справі закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду за захистом порушених прав в порядку цивільного судочинства..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:С. А. Потеряйко