Справа № 804/1442/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 р. Справа № 804/1442/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
представника позивача представника відповідача Кузьменко Ю.М. Задорожньої А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» було заявлено до митного оформлення товар та подано митну декларацію з усіма необхідними документами для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, проте відповідачем безпідставно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у зв'язку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
10 червня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Братський завод феросплавів» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №14-1020-12, згідно з умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити феросиліцій.
14 липня 2014 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару: «феросиліцій ФС65 з вмістом Si - 66,5%, АІ - 1,6%, Mn - 0,2%, Cr - 0,1%, P - 0,03%, C - 0,05%, S - 0,002%. Фракція 10-50 мм. ГОСТ 1415-93. Базова вага - 68, 955 т».
Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.
Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України позивача було повідомлено, що декларант, або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Проте позивач відмовився надати будь-які інші документи про підтвердження митної вартості, що підтверджується відповідним записом в декларації митної вартості.
З огляду на те, що надані публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» документи не відповідають положенням Митного кодексу України та не містять відомостей, що підтверджені документально, визначені кількісно і є достовірними для підтвердження числових значень митної вартості товару відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України під час проведення консультації здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією.
Позивач не погодився з прийнятим рішенням, проте у зв'язку з нагальною потребою підприємства у поставленій продукції оформив нову декларацію з коригованою ціною товару.
23 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» звернулось до відповідача зі зверненням про відкликання рішення про підвищення митної вартості, проте відповіддю від 29.09.2014 №6156/04-50-52 рішення залишено чинним.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, які витрати (складові митної вартості) додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
У відповідності до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з твердженням відповідача, що подані позивачем документи не підтверджують в повному обсязі числові значення складових митної вартості товарів.
Згідно пункту 6.1.зовнішньоекономічного контракту від 10.06.2014 року №14-1020-12 вартість на товар розраховується за формулою: Цбт = (EU CRU spot -2%)х65/75, USD за базову тону, де EU CRU spot - значення котирування видання «CRU Monitor bulk ferroalloys», за місяць, що передує місяцю відвантаження. Відповідно пункту 4.13 вказаного контракту датою поставки товару вважається дата календарного штемпеля станції в місці поставки. За відомостями залізничної накладної №АУ266413 вантаж відвантажено 27.06.2014 року.
Отже, для проведення розрахунку ціни імпортованого товару необхідна інформація щодо значення котирування видання «CRU Monitor bulk ferroalloys» за травень 2014 року.
Враховуючи, що відсотковий вміст кремнію у різних марках феросиліцію може бути від 30 до 90%, відсутність документально підтвердженої інформації про конкретну марку унеможливило проведення перерахування вартості на базовий відсоток з урахуванням умов зовнішньоекономічного контракту.
На вимогу митного органу щодо надання розрахунку ціни відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту для підтвердження числових значень митної вартості імпортованого товару «Феросиліцій FeSi 65% з вмістом Si-66,80%» позивачем було заявлено про відсутність зазначених відомостей, що унеможливило проведення перевірки розрахунків ціни товару з урахуванням умов зовнішньоекономічного контракту та перевірку числового значення заявленої митної вартості.
Пунктом 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.06.2014 року №14-1020-12 форма оплати - 100% передплата протягом 10 банківських днів від дати отримання інвойсу продавця.
На підтвердження здійснення передплати відповідно до умов контракту позивачем надано довідку банку від 03.07.2014 року №104-20-2-16-56 на загальну суму 653 807,00 дол. США, що містить інформацію стосовно здійснених платежів: 19.06.2014 року - 105 000, 00 дол. США; 23.06.2014 року - 100 000, 00 дол. США; 24.06.2014 року - 373 807, 00 дол. США; 25.06.2014 року - 75 000,00 дол. США.
При цьому за поданою позивачем декларацією товар постачався на суму 92 006,66 дол. США, що не відповідає вищевказаним платежам.
Також у підтвердження оплати імпортованого товару позивачем надано SWIFT б/н від 19.06.2014 року; SWIFT б/н від 23.06.2014 року; SWIFT б/н від 24.06.2014 року; SWIFT б/н від 25.06.2014 року. Однак зазначені документи не відповідають вимогам статті 53 Митного Кодексу України, а саме не містять ознак, що дають змогу ідентифікувати платіж з імпортованою партією товару.
Таким чином, поданий позивачем платіжний документ не можна вважати банківським платіжним документом, оскільки він не містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного ним товару, та посилання на відповідну специфікацію до контракту, назву товару, а також суму, що заявлена в декларації.
У підтвердження митної вартості імпортованого товару позивачем надано комерційну пропозицію Братського заводу феросплавів від 02.06.2014 року №КД-1032, адресовану публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського», щодо відвантаження в червні 2014 року певної кількості феросиліцію за ціною 1 334,3 дол. США за базову тонну з урахуванням пакування у біг-беги за умови 100% передплати.
Водночас сертифікат якості від 27.06.2014 року №1-1446, наданий до митного оформлення, не містить відомостей про фактичну дату виготовлення партії товару, що оцінюється. За таких обставин надана комерційна пропозиція від 02.06.2014 року №КД-1032 не може бути використана для підтвердження митної вартості товару.
Декларантом також було надано комерційний інвойс від 29.06.2014 року №ДМКД-14-1020-12-29/06.2014 та рахунок-фактуру від 27.06.2014 року №23.
За приписами пункту 3.4 Наказу Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року №1066 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень» під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає в пункті пропуску посадовій особі митниці відправлення документи та відомості, передбачені статтею 335 Митного кодексу України.
Стаття 335 Митного кодексу України містить вимоги щодо надання комерційних документів на товари, що перевозяться, за наявності.
Згідно відомостей залізничної накладної від 29.06.2014 року №АУ266416 (гр.23 - документи, що додані відправником) зазначено рахунок-фактуру від 27.06.2014 року №3. Проте наданий до митного оформлення рахунок-фактура не містить відбитку штампу «Під митним контролем» митниці на кордоні.
Зі змісту заперечень вбачається, що зазвичай митні органи Російської Федерації засвідчують документи, подані до митного оформлення, відбитками штампів та печаток із зазначенням дати такого оформлення, проте наданий рахунок-фактура від 27.06.2014 року №23 не містить таких відміток митних органів Російської Федерації та не зазначений у митній декларації країни експорту від 27.06.2014 року №10607090/270614/0010495.
Крім того, розрахунок вартості товару у зазначеному рахунку проведено за фактичною вагою, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту. Зазначене унеможливило перевірку числового значення заявленої митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар.
Листом від 23.09.2014 року вих.№062Д/1701 для підтвердження заявленої митної вартості публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» надіслано до відповідача лише експертний висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати №ГО-3288 від 01.08.2014 року.
Відповідно до положень частини 9 статті 55 Митного кодексу України митницею розглянуто документи митного оформлення та додатково наданий висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати №ГО-3288 від 01.08.2014 та повідомлено позивача, що поставка товару «феросиліцій ФС65 10-50» здійснена позивачем згідно пункту 6.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.06.2014 року №14-1020-12 за відповідною формулою.
При цьому для проведення обчислення формування ціни товару за визначеною зовнішньоекономічним договором формулою, необхідним було надання відомостей про значення котирування видання «CRU Monitor bulk ferroalloys», за травень місяць. Проте до митного оформлення та листом від 23.09.2014 року №062Д/1701 позивачем не надано до митниці відомості видання «CRU Monitor bulk ferroalloys», що унеможливило проведення обчислення правильності формування заявленої декларантом митної вартості товару.
Згідно відомостей графи 23 «Документи, додані відправником» у наданих до митного оформлення залізничних накладних, документом, доданим відправником до кожного вагону, є рахунок-фактура.
Надана до митного оформлення сканована копія рахунку від 27.06.2014 року №23, відомості про який містяться у залізничній накладній, не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення (Росія).
В силу Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.
Крім того, надані до митного контролю інвойси не відповідають відомостям рахунків-фактур, що зазначені у наданих копіях відповідних митних декларацій країни експорту (Росія) за номерами та датами. За МД №110010000/2014/021089: заявлено інвойс №ДМКД-14-1020-12-29/06.2014 від 29.06.2014 року, експортна декларація - інвойс №ДМКД-14-1020-12-27.06.2014-2 від 27.06.2014.
Отже, до митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення (Росія).
Суд погоджується з відповідачем, що наведені обставини дають підстави для сумніву у достовірності наданих документів та зазначених у них відомостей.
Згідно наданої копії висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 01.08.2014 року №ГО-3288 експертом встановлено, що ринкова вартість товару, отриманого за контрактом від 10.06.2014 року №14-1020-12, специфікація №1 від 10.06.2014 року, інвойс №ДМКД-14-1020-12-29/06.2014 від 29.06.2014 року, відповідає заявленій декларантом митій вартості на умовах поставки DAP-Тополі-Експорт.
Водночас, даний висновок Торгово-промислової палати посилається на інвойс, наданий декларантом, що не відповідає заявленим у наданих копіях відповідних митних декларацій країни експорту (Росія) інвойсам за номерами та датами.
З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв'язку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк, відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Матеріалами справи підтверджується, що консультацію щодо застосування методів визначення митної вартості з декларантом проведено.
Враховуючи положення статті 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів відповідачу неможливо було застосувати метод 2 а) згідно статті 59 Кодексу, оскільки наявна у митного органу інформація не містила відомостей про виробника товару; метод 2б) відповідно статті 60 Кодексу також не міг бути застосований, оскільки наявна у митного органу інформація, що використана для порівняння, не містилп відомостей щодо марки товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 Митного кодексу України) неможливо було застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод із застосуванням вартостей, визначених митним органом.
У зв'язку із неможливістю застосування вказаного методу визначення митної вартості посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до резервного методу визначення митної вартості.
У разi, якщо митна вартiсть товарiв не може бути визначена шляхом послiдовного використання методiв, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартiсть оцiнюваних товарiв визначається з використанням способiв, якi не суперечать законам України i є сумiсними з вiдповiдними принципами i положеннями Генеральної угоди з тарифiв i торгiвлi (GATT) (ч.1 ст.64 Митного кодексу України).
Визначена відповідачем митна вартість товару ґрунтується на розрахованій відповідно до наявної у органу доходів та зборів інформації на рівні - 1,651 Дол.США/кг.
Коригування митної вартості проведено на підставі рішення №110010000/2014/600132/1 від 14.07.2014 року.
Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2015 року.

Суддя В.В. Степаненко