Справа № 344/19485/14-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/114/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Гупан Х.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківськ Корнути Олега Михайловича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом, в якому вказано, що 02/12/2014 р. біля 12 години 30 хвилин його автомобіль зупинив відповідач, який повідомив про проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора та склав протокол і виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що не вчинив правопорушення, оскільки проїхав перехрестя під час миготіння зеленого сигналу, а тому вважав дії відповідача незаконними і просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, з підстав, що в ньому зазначені і просив суд задовольнити позов. Також позивач надав суду пояснення про те, що він не звертався до відповідача з проханням заслухати його свідків, оскільки таких не було.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до постанови ПС1 №513070 від 02/12/2014 р. її складено за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із проїздом на заборонений сигнал світлофора по вул. Коновальця в м. Івано-Франківськ.

02/12/2014 р. відповідач склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення позивачем за обставин проїзду перехрестя на вул. Коновальця в м. Івано-Франківськ на заборонений сигнал світлофора, що є порушенням п. 8.7. Правил дорожнього руху.

В протоколі позивач зазначив, що проїхав перехрестя під час мигання зеленого сигналу світлофора.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол є доказом, який не спростовується поясненнями позивача.

Позивачем не надано суду доказу того, що відповідач не наділений компетенцією на ухвалення оскаржуваної постанови.

Пояснення позивача в позові засновані на припущеннях і не спростовують зміст протоколу. Пояснення позивача, зазначені ним в позові, оцінюються судом критично, оскільки позивач є особою, яка безпосередньо зацікавлена в результатах вирішення спору.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за ст. 122 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення встановлено наявність у відповідача компетенції щодо складення протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах "Танрікулу проти Туреччини" і "Ґюль проти Туреччини" та інших відповідач використав і вичерпав усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення. Правовими актами, що регулюють спірні відносини не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який би ним не був використаний. Судом не встановлено тієї обставини, що позивач звертався до відповідача із клопотанням заслухати його свідків чи оглянути докази, які б спростовували фіксування правопорушення відповідачем.

Відповідачем з урахуванням принципу "раціонального сумніву" доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

В ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В тій частині, в якій суд уповноважений розглянути цей спір будь-якого порушення підстав і порядку дій відповідача не встановлено.

За вказаних обставин позов є необґрунтованим, заснованим на припущеннях, а тому не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.162 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

в позові ОСОБА_1 до старшого інспектора ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківськ Корнути Олега Михайловича про скасування постанови ПС1 №513070 від 02/12/2014 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бородовський С.О.