Справа № 2-а-17274/11
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/404/119/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

судді Куценко О.В.

судді Бурко Р.В.

при секретарі Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Головного управління Державного казначейства України, територіального управління Державної судової адміністрації у Кіровоградській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т АН О В И В:

Позивачі, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином:

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3, ОСОБА_1 по 60000,00 грн., на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 50000,00 грн. невиплачених заробітної плати, премій, надбавок за інтенсивність та вислугу років, матеріальної допомоги, грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, компенсації втраченої частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати;

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 5700,00 грн. на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 6260,00 грн. грошової компенсації за невикористане службове обмундирування;

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 1438,90 грн., ОСОБА_4 1400,00 грн., ОСОБА_1 664,40 грн., ОСОБА_5 2793,00 грн. грошової компенсації за побутове забезпечення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2011 року адміністративну справу роз'єднано у самостійні провадження, окремо по кожному з позивачів (т. 1, а.с. 1)

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2011 року адміністративний позов до заявлених суб'єктів оскарження за період з 01.01.1995 року по 29.09.2005 року (крім вимог про стягнення заробітної плати), залишено без розгляду (т. 1, а.с. 1).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2011 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, до Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, судових витрат, відмовлено в повному обсязі (т. 1, а.с. 119-121).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 року вищевказану постанову залишено без змін (т. 1, а.с. 155).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014 року, постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (т. 1, а.с. 188-190).

Таким чином, під час нового розгляду справи остаточним предметом позову є позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 172686,11 грн. та компенсації за затримку виплати в сумі 64593,14 грн., а всього 237279,25 грн. (т. 1 а.с. 102-107).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 1982 року перебувала на публічній службі на посаді судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Заробітна плата судді складається не лише з посадового окладу та доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, але і з премій та інших надбавок, встановлених нормативними актами. А тому, надбавки, встановлені Указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України входять до заробітної плати суддів та мають виплачуватися як їх невід'ємна частина, і скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок, доплат до них та зменшення фінансування інших передбачених чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством гарантій, пільг і компенсацій, оскільки забезпечують фінансову незалежність суддів. В порушення ст. 130 Конституції України, ст. 44 Закону України «Про статус суддів» протягом 1995-2006 років відповідачі через недофінансування безпідставно обмежили позивачу нарахування та виплату в повному обсязі заробітної плати, а саме: систематично не нараховувалась та не виплачувалась премія, не в повному обсязі нараховувалась і частково виплачувалась надбавка за інтенсивність та вислугу років, доплати, матеріальна допомога, не надавались додаткові посадові оклади при наданні відпусток.

Крім того, указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року № 584/95 позивача звільнено від сплати прибуткового податку. У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2004 року Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який передбачає лише соціальні пільги по сплаті вказаного податку, протягом 2004-2006 років з нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати утримано податок із доходів фізичних осіб. В результаті справляння вищевказаного податку, сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати вказаного податку у січні 2004 року стала нижчою, ніж розмір заробітної плати, нарахованої суддям у VI кварталі 2003 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву (вх. № 10976 від 30.03.2015 року, т. 2, а.с. 23-24) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові та наполягає на їх задоволенні.

Представник Міністерства юстиції України надав до суду письмові заперечення (вх. № 10769 від 30.03.2015 року) про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що вимоги позивача до Міністерства юстиції України є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002 року (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) фінансове та матеріально-технічне забезпечення судів та суддів з 01.01.2003 року здійснювалося Державною судовою адміністрацією України. Відповідно до п. 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року заробітна плата суддів складалася з посадового окладу, премії та доплат за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інших надбавок. Оскільки позивач звернулася до суду за відновленням права на оплату праці. То відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року трудові відносини, які не врегульовані цим законом, визначаються законодавством України про працю. Відділом планування, фінансування, звітності та контролю Кіровоградського обласного управління юстиції (на той час) проаналізовано стан виплат заробітної плати суддям місцевих судів Кіровоградської області, що проводились з 1995-2004 років. В результаті чого встановлено, що заробітна плата позивачам за відповідний період виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 2288 від 13.12.1999 року у відповідності до штатного розпису та кошторисних призначень та проводилася в повному обсязі в межах фонду оплати праці. Таким чином, Кіровоградське обласне управління юстиції діяло відповідно до норм Закону України «Про бюджетну систему України» та Бюджетний кодекс України і в межах коштів, передбачених законами України про Державний бюджет (т. 2, а.с. 21-22).

Представник Міністерства фінансів України в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (т. 1, а.с. 213) та письмові заперечення на адміністративний позов (вх. № 2604 від 27.01.2015 року, т. 1, а.с. 209-213). В обґрунтування заперечень зазначено, що згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій є додатковою заробітною платою і носить необов'язковий характер, оскільки встановлювати її розмір являється пріоритетом керівників установ у межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах на відповідний бюджетний період. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання, тощо. У зв'язку з цим є помилковим твердження позивача, що нарахування та виплата йому заробітної плати відповідно до зазначених постанов суперечить Закону України «Про статус суддів» та звужує зміст та обсяг статусу суддів. Оскільки нормами Закону України «Про судоустрій України» та Закону України «Про статус суддів» грошова компенсація сум прибуткового податку з доходів фізичних осіб, справленого з заробітної плати суддів і виплата суддям заробітної плати без стягнення прибуткового податку з доходів фізичних осіб не передбачені, то підстави вважати права позивачів порушеними відсутні. Крім того, з 01.01.2003 року головним розпорядником коштів. Передбачених у державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду. Таким чином, позовні вимоги до Міністерства фінансів України є необґрунтованими та безпідставними, а отже не підлягають задоволенню.

Представник Державної судової адміністрації України та територіального управління Державної судової адміністрації у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву (вх. № 3907 від 05.02.2015 року) про розгляд справи без його участі (т. 1, а.с. 219). Також представником надані письмові заперечення (вх. № 8248 від 11.03.2015 року) про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 120 Закону України «Про судоустрій України» (який діяв на час виникнення правовідносин), Державна судова адміністрації України відповідно до покладених на неї завдань виконувала (та на даний час виконує) функції головного розпорядника бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, яка здійснює подальший розподіл вказаних коштів між розпорядниками нижчого рівня, а саме територіальними управліннями. Засади матеріального забезпечення суддів визначалися ст. 44 Закону України «Про статус суддів», відповідно до якої заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Оплата праці суддів регулювалася постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 року № 2288, Указами Президента України від 10.07.1995 року № 584; від 19.09.1996 року № 856; від 05.03.2002 року № 220; від 25.11.2002 року № 1061 (крім того даний Указ має рекомендований характер), розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.01.2004 року № 22-р. в усіх вищевказаних нормативно-правових актах було визначено, що премії, надбавки та інші додаткові виплати виплачуються в межах асигнувань, виділених на утримання суддів. Позивачу, згідно з рішенням зборів суддів, виплачувалася встановлена надбавка за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас. Також ОСОБА_1 постійно виплачувалась доплата за кваліфікаційний клас, вислугу років. Крім того зазначив, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області не інформує голів судів про Укази Президента України та постанови Кабінету Міністрів України та право (обов'язок) їх на поліпшення матеріального становища суддів, шляхом прийняття наказів, дана інформація залишається для самостійного ознайомлення (т. 2, а.с. 1-2).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працювала на посаді судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

Стаття 130 Конституції України і ст. 118 Закону України «Про судоустрій України», передбачають що фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів забезпечує держава. Забезпечення функціонування судової влади передбачає: окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на фінансування судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення судів.

Відповідно до чинної на той час редакції ст. 120 Закону України «Про судоустрій України» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відсутність встановлених нормативів фінансування судів державою не може бути підставою довільного визначення його обсягів органами законодавчої або виконавчої влади, оскільки необхідні витрати з Державного бюджету України на суди не можуть скорочуватись який не забезпечує виконання вимог ст. 130 Конституції України щодо фінансування судів, що неодноразово зазначалось в рішеннях Конституційного Суду України, тобто, видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією України і не можуть бути скорочені органами законодавчої або виконавчої влади нижче того рівня, який забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя згідно із законом.

Згідно до чинного на той час п. 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

З огляду на викладене вбачається, що заробітна плата судді складається не лише з посадового окладу та доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, але і з премій та інших надбавок, встановлених Указами Президента України та іншими нормативними актами, зокрема постановами Кабінету Міністрів України.

На підставі п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року № 584/95 керівникам судів надано право встановлювати суддям за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи надбавки в розмірі до 75% посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас у межах фонду заробітної плати суду, а також надавати суддям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, спрямовуючи кошти у розмірі місячного фонду заробітної плати, а також встановлено, що вказані виплати здійснюються з 01.07.1995 ркоу в межах асигнувань, виділених на утримання судів.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо матеріального захисту суддів» від 19.09.1996 року № 856/96 з 19.09.1996 року суддям установлена щомісячна надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, виплату якої постановлено здійснювати з 01.01.1997 року в межах асигнувань, передбачених на утримання судів.

Указом Президента України від 05 березня 2002 року № 220/2002 «Про деякі заходи матеріального забезпечення суддів у зв'язку з додатковим навантаженням» було передбачено збільшення посадового окладу на 50 %, надбавку за напруженість та складність роботи в розмірі до 80 % та надбавку за почесне звання «Заслужений юрист України» в розмірі 30 %.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, зокрема, судів.

Цією ж постановою керівникам судів в межах установленого фонду оплати праці надано право установлювати керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам і службовцям надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 50 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, за класний чин, кваліфікаційний клас та спеціальні звання, а також здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі тримісячного фонду оплати праці за посадовими окладами та економії фонду оплати праці, надавати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Виплата таких додаткових видів доплат встановлюється лише відповідно до рішення керівника з визначенням їх конкретних розмірів. Відповідні накази щодо позивача з визначенням конкретного відсотку, що підлягав сплаті, головою Гайворонського районного суду Кіровоградської області не видавались.

Проте, надбавка за особливий характер та інтенсивність праці у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, що визначена Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо матеріального захисту суддів» від 19.09.1996 року № 856/96 з 19.09.1996 року є обов'язковою.

Разом з тим, Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо матеріального захисту суддів» від 19.09.1996 року № 856/96 з 19.09.1996 року втратив чинність на підставі Указу Президента № 46/2006 (46/2006) від 21.01.2006 року.

З витягу висновку експерта № 05-03/87 від 08.02.2008 року, складеного експертом аудиторської фірми «Слауді і К» та доданого до нього розрахунку, що міститься в матеріалах справи № 2а-10/08, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, Державної судової адміністрації України, про стягнення невиплаченої заробітної плати, премії, надбавки за інтенсивність та вислугу років, матеріальної допомоги, грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб з урахуванням індексів інфляції за несвоєчасний розрахунок, грошової компенсації за невикористане службове обмундирування та побутове забезпечення, яка була оглянута в судовому засіданні вбачається, що сума невиплаченої надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1 за період з жовтня по грудень 2005 року становить 2668,63 грн. (період що є предметом розгляду з урахуванням залишення позову без розгляду та до втрати чинності Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо матеріального захисту суддів» від 19.09.1996 року № 856/96).

Таким чином, враховуючи те, що після втрати чинності Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо матеріального захисту суддів» від 19.09.1996 року № 856/96 з 01.01.2006 року (т. 1, а.с. 245) надбавка за інтенсивність праці суддям позивачем про подальше нарахування не доведена, а також те, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2011 року адміністративний позов до заявлених суб'єктів оскарження за період з 01.01.1995 року по 29.09.2005 року залишено без розгляду (т. 1, а.с. 1), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволеною.

В задоволенні позову щодо відповідачів Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України слід відмовити, оскільки головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 160-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України з рахунку державного бюджету України, відкритому у Державному казначействі України, на користь ОСОБА_1 надбавку за інтенсивність праці в розмірі 2668,63 грн., з належною індексацією за затримку виплати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.Д. Кулінка

Судді О.В. Куценко

Р.В. Бурко

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Л. Д. Кулінка