Справа № 826/221/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/221/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним дій та зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним дій та зобов»язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною надану Головним управлінням ДФС у м. Києві Листом №1074/10/26-15-11-01-06 від 22.10.2014 р. індивідуальну податкову консультацію.

Зобов'язано Головне управління ДФС у м. Києві повторно розглянути звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» №10-10-01 від 10.10.2014 р., відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуваннями висновків суду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2014 р. ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» звернулося до відповідача з листом №10-10-01 (надалі-Лист №10-10-01), в якому просила надати консультацію та роз'яснити чи стосуються зміни, внесені до пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 Податкового кодексу України (надалі-ПК України), доходів інститутів спільного інвестування, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за активами таких інститутів.

Розглянувши звернення позивача, 22.10.2014 р. ГУ Міндоходів у м. Києва було надіслано на адресу ТОВ «КУА «ІКУ» лист №10742/10/26-15-11-01-06 (надалі-Лист №10742/10/26-15-11-01-06), в якому відповідачем було роз'яснено, що враховуючи те, що пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України встановлений порядок оподаткування активів інститутів спільного інвестування та активів фондів операцій з нерухомістю, то починаючи з 03.08.2014 р., до інших доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та визначаються, відповідно до п.135.5 ст.135 ПК України, включаються доходи, отримані інститутами спільного інвестування та фондами операцій з нерухомістю у вигляді процентів, нарахованих за активами інститутів спільного інвестування та активами фондів операцій з нерухомістю.

Вважаючи надану Листом №10742/10/26-15-11-01-06 податкову консультацію протиправною та такою, що не відповідає вимогам ПК України, ТОВ «КУА «ІКУ» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно п.52.1 ст.52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктом 52.2 ст.52 ПК України, податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п.53.1 ст.53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

В той же час, п.53.3 ст.53 ПК України, встановлено, що платник податків може оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що, уразі якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, така податкова консультація може бути визнана недійсною.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до п.135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у п.135.3 цієї статті та у ст.136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.135.5.1 п.135.1 ст.135 ПК України, інші доходи включають, зокрема доходи у вигляді процентів.

Водночас, ст.136 ПК України, визначено доходи, що не враховуються для визначення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, тобто встановлює перелік видів доходів, отримання яких не збільшує об'єкт оподаткування.

Так, до 03.08.2014 р. пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України, був викладений у наступній редакції, зокрема: «суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону».

З урахуванням змін, внесених пп.4 п.1 р.І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», які набрали чинності з 03.08.2014 р., пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України, було викладено у наступній редакції, а саме: «суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів та доходи, нараховані за активами зазначених інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами».

Тобто, з 03.08.2014 р. була скасована пільга з оподаткування доходів у вигляді процентів, нарахованих за активами.

Таким чином, буквальне значення тексту пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України свідчить про те, що словосполучення «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами», стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю і не стосується інститутів спільного інвестування.

Таким чином, надаючи податкову консультацію Листом №10742/10/26-15-11-01-06, відповідач необґрунтовано надав роз'яснення, яке змінює зміст норми, оскільки, як випливає із змісту пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України, законодавець, вносячи зміни, не мав на увазі, що до складу доходів інститутів спільного інвестування, які підлягають оподаткуванню, повинні включатися проценти, нараховані за активами таких інститутів. Натомість, законодавець мав на увазі, що лише до складу доходів фондів операцій із нерухомістю, які підлягають оподаткуванню, включаються проценти, нараховані за активами таких фондів.

Зокрема, як вбачається зі змісту Листа №10742/10/26-15-11-01-06 підставою для такого висновку стало те, що пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України, встановлений порядок оподаткування активів інститутів спільного інвестування та активів фондів операцій з нерухомістю, а тому з цього випливає висновок, що до доходів, які підлягають оподаткуванню, включаються отримані інститутами спільного інвестування та фондами операцій з нерухомістю проценти, нараховані за активами інститутів спільного інвестування та активами фондів операцій з нерухомістю.

Однак, такий висновок не можна вважати обґрунтованим, оскільки він суперечить тексту прийнятої норми.

Те, що в пп.136.1.9 п.136.1 ст.136 ПК України, змістовно об'єднані перелік видів доходів фондів операцій з нерухомістю та інститутів спільного інвестування (пайових та корпоративних інвестиційних фондів), які не включаються до оподатковуваного доходу, пов'язано лише із тим, що ці організації діють в одній сфері економіки - сфері інвестиційного бізнесу, і не пов'язано з тим, що ці організації є однорідними чи законодавством передбачено їх однорідне правове регулювання.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не може змінювати порядок оподаткування доходів в податковій консультації, оскільки будь-які елементи податку та зміни до них можуть передбачатися тільки законом. Надання консультації всупереч норм закону, порушує принцип правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Таким чином, наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання недійсною наданої ГУ Міндоходів у м. Києві індивідуальної податкової консультації Листом №10742/10/26-15-11-01-06.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог про зобов'язання відповідача надати ТОВ «КУА «ІКУ» індивідуальну податкову консультацію у відповідь на його звернення від 10.10.2014 р. №10-10-01, оскільки надання податкових індивідуальних консультацій належить до виключної компетенції податкового органу.

Таким чином, вимога позивача щодо про зобов'язання відповідача надати ТОВ «КУА «ІКУ» індивідуальну податкову консультацію у відповідь на його звернення від 10.10.2014 р. №10-10-01, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, тому належним способом захисту, порушених прав позивача, суд вважає визнання недійсною надану ГУ Міндоходів у м. Києві Листом №1074/10/26-15-11-01-06 індивідуальну податкову консультацію та зобов'язання повторно розглянути звернення ТОВ «КУА «ІКУ» №10-10-01 від 10.10.2014 р., відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуваннями висновків суду.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.