Справа № 814/3907/14
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Справа № 814/3907/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лебедєвої Г.В.

при секретарі - Дворник Г.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1 (за посвідченням);

представника відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту, на стороні відповідача - Президента України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту, на стороні відповідача - Президента України про визнання неправомірною бездіяльності Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України щодо забезпечення поновлення порушеного права вибору однієї з мов, якою буде оформлено паспорт громадянина України та зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України повернути заяву позивача від 20.11.2014 року до Президента України, зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України утримуватися від найменування по батькові осіб, в національних традиціях яких немає звичаю зафіксувати по батькові.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач всупереч ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» не забезпечив поновлення прав позивача щодо вибору однієї з мов, якою буде оформлено його паспорт.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив про безпідставність позовних вимог, посилаючись на те, що Комітет Верховної Ради України з питань культури і духовності не є самостійним суб'єктом владних повноважень та не має відповідної компетенції для вирішення питання щодо видачі паспорта громадянина України встановленого зразка.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, наданих додаткових письмових поясненнях та на подані до суду докази.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, ніяких заяв, пояснень до суду не надавала.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2014 року позивач звернувся до Президента України з заявою, в якій просив забезпечити його право на отримання паспорту без записів російською мовою.

Зазначене звернення було направлено Адміністрацією Президента України до Апарату Верховної Ради України, який передав його до Комітету Верховної Ради України з питань культури і духовності для розгляду і надання відповіді заявнику.

Заяву позивача будо розглянуто головою комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України та надано відповідь.

Правовий статус комітетів Верховної Ради України, їх функції та організаційні основи діяльності встановлено Конституцією України і Законом України «Про комітети Верховної Ради України», а предмети відання комітетів визначено Постановою Верховної Ради України від 04.12.2014 № 22-УІП «Про перелік, кількісний склад і предмети відання комітетів Верховної Ради України восьмого скликання».

Так, до предмету відання Комітету з питань культури і духовності Верховною Радою України, зокрема, віднесено питання державної політики у сфері розвитку та використання державної мови та мов національних меншин в Україні.

Водночас, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявляються позовні вимоги до Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України про визнання неправомірною бездіяльності Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України щодо забезпечення поновлення порушеного права вибору однієї з мов, якою буде оформлено паспорт громадянина України та зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України повернути заяву позивача від 20.11.2014 року до Президента України, зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України утримуватися від найменування по батькові осіб, в національних традиціях яких немає звичаю зафіксувати по батькові.

Відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Статтею 89 Основного Закону України визначено, що Верховна Рада України для здійснення законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до її повноважень, виконання контрольних функцій відповідно до Конституції України створює з числа народних депутатів України комітети Верховної Ради України та обирає голів, перших заступників, заступників голів та секретарів цих комітетів.

Організація і порядок діяльності комітетів Верховної Ради України, її тимчасових спеціальних і тимчасових слідчих комісій встановлюються законом.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 4 квітня 1995 року № 116/95-ВР «Про комітети Верховної Ради України» (далі - Закон № 116/95-ВР) комітет Верховної Ради України (далі - комітет) - орган Верховної Ради України, який утворюється з числа народних депутатів України для здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій.

Правовий статус комітетів Верховної Ради України, їх функції та організаційні основи діяльності визначені Законом України «Про комітети Верховної Ради України»від 04 квітня 1995 року №116/95-ВР.

Згідно статті 1 цього Закону комітет Верховної Ради України - орган Верховної Ради України, який утворюється з числа народних депутатів України для здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій. Комітет відповідальний перед Верховною Радою України і підзвітний їй.

Отже, згідно цього Закону та статті 89 Конституції України комітети Верховної Ради України не є органами державної влади, а їх рішення, висновки та рекомендації мають для Верховної Ради України не обов'язковий, а лише дорадчий характер. За своїм конституційним статусом комітети є органами, які забезпечують здійснення парламентом його повноважень. У комітетів Верховної Ради України відсутні владні управлінські функції, які належать лише самій Верховній Раді України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ані комітети, ані голови цих комітетів не є самостійними суб'єктами владних повноважень, рішення, дії, бездіяльність, яких можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція суду викладена у Постанові Вищого адміністративного суду України від 4 грудня 2012р у справі № К/9991/40827/11.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту, на стороні відповідача - Президента України про визнання неправомірною бездіяльності Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України щодо забезпечення поновлення порушеного права вибору однієї з мов, якою буде оформлено паспорт громадянина України та зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України повернути заяву позивача від 20.11.2014 року до Президента України, зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України утримуватися від найменування по батькові осіб, в національних традиціях яких немає звичаю зафіксувати по батькові, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,14,70,71,72,79,86,94,103,158-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорту, на стороні відповідача - Президента України про визнання неправомірною бездіяльності Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України щодо забезпечення поновлення порушеного права вибору однієї з мов, якою буде оформлено паспорт громадянина України та зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України повернути заяву позивача від 20.11.2014 року до Президента України, зобов'язання Голови комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України утримуватися від найменування по батькові осіб, в національних традиціях яких немає звичаю зафіксувати по батькові - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 13.02.2015 року.

Суддя Лебедєва Г.В.