Справа № 816/4794/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 р. Справа № 816/4794/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 816/4794/14

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про зобов'язання відкликати податкову вимогу від 06.05.2014 №66-15/1886/05.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованим виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Полтавської області 06.10.1995 за №2 000599 (а.с. 31). Перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ, де зареєстрований платником податку на додану вартість згідно свідоцтва НОМЕР_1 від 04.09.2007 (а.с. 32).

Кременчуцькою ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області сформована податкова вимога від 06.05.2014 №66-15/1886/05, за змістом якої станом на 05.05.2014р. сума податкового боргу платника податків - ФОП ОСОБА_1 за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість становить 25662,30 грн. (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що за позивачем рахується податковий борг з ПДВ станом на 05.05.2014р. ,тому оскаржувана вимога є законною.

Проте , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України визначено , що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до умов пункту 60.2 ст. 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно пункту 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи , заперечень податкового органу проти позову та на апеляційну скаргу, пояснень наданих на вимогу апеляційного суду , 30.01.2014р. у позивача виникла заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 25 662,30 грн. у зв'язку несплатою самостійно задекларованої суми податкового зобов'язання в розмірі 36 800,00 грн. визначеної на підставі поданої декларації № від 20.01.2014р., яка частково погашена за рахунок наявної переплати з податку на додану вартість у розмірі 11 137,70 грн.

В період з 31.01.2014р. по 30.03.2014р. позивач самостійно задекларував суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 49970,00 грн. на підставі декларацій: від 20.02.2014р. № у розмірі 22594,00 грн.; від 19.03.2014р. № у розмірі 27376,00 грн.

В порядку пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України Кременчуцькою ОДПІ нарахована пеня в загальному розмірі 274,12грн., про що свідчать відомості картки особового рахунку відповідача.

За цей же період платником податків сплачено податкового зобов'язання у розмірі 76 000,00 грн. на підставі платіжних доручень: №289 від 06.03.2014 у розмірі 36 000,00 грн. та №323 від 27.03.2014 у розмірі 40 000,00 грн.

З урахуванням зазначеного, а також з огляду на приписи п. 87.9 ст. 87 ПК України , податковий орган вказує , що станом на 31.03.2014р. у платника податків - ФОП ОСОБА_1 у картці особового рахунку по податку на додану вартість значилась переплата в розмірі 93,58 грн. (76 000,00 - 49 970,00 - 25 662,30 - 274,12 = 93,58)

Як вбачається з податкової вимоги №66-15/1886/05 , яка сформована 06.05.2014р., станом на 05.05.2014р. сума податкового боргу платника податків -ФОП ОСОБА_1 за узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість становить 25662,30грн.

Однак, матеріалами справи та поясненнями податкового органу підтверджено , що на момент формування вимоги №66-15/1886/05 станом на 05.05.2014р. у позивача був відсутній борг у розмірі 25662,30 грн., натомість у картці особового рахунку позивача по податку на додану вартість значилась переплата в розмірі 93,58 грн.

Тобто, колегія суддів вважає , що у податкового органу станом на 05.05.2014р. були відсутні підстави для формування податкової вимоги №66-15/1886/05 з вказанням суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість - 25662,30 грн.

Посилання податкового органу на існування у позивача заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб до уваги судом не приймаються, оскільки податкова вимога №66-15/1886/05 сформована саме по заборгованості з податку на додану вартість, яка не існувала на час формування вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою , поданою відповідно до цього Кодексу , і не може виходити за межі позовних вимог . Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи відсутність підстав для формування вимоги та приписи ст.11 КАС України , колегія суддів вважає за не обхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06.05.2014 №66-15/1886/05.

В задоволенні позовної вимог про зобов'язання відкликати податкову вимогу від 06.05.2014 №66-15/1886/05 слід відмовити, оскільки враховуючи вимоги пункту 60.2 ст. 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі, а в даному випадку при розгляді справи встановлено саме відсутність підстав для її прийняття , а не погашення суми податкового боргу , вказаної в податковій вимозі.

При винесені оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 816/4794/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06.05.2014 №66-15/1886/05.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 14.04.2015 р.