Справа № 817/4226/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Борискін С.А.
Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

09 квітня 2015 року Справа № 817/4226/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року задоволено частково клопотання ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову.

Вжито заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони будь-яким органам та особам вчиняти дії щодо відчуження та/або реєстрації прав на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6, що зареєстрована за ОСОБА_6, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Третя особа ОСОБА_3 з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати вказану ухвалу про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в позові до суду ОСОБА_4 просила скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 12.07.2013 року НОМЕР_1 про державу реєстрацію права приватної власності на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.

В ході розгляду справи судом першої інстанції позивач подала клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_2.

Клопотання мотивувала тим, що спірним рішенням у справі зареєстроване право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_6 у період дії заборон Рівненського міського суду на вчинення будь-яких дій із зазначеним нерухомим майном. У зв'язку з цим, на думку заявника, існує очевидна протиправність оскаржуваного рішення та небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у випадку відчуження цього майна третіми особами.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції задовольнив клопотання про забезпечення адміністративного позову у зв'язку з наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 117 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання про забезпечення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 5 ст. 117 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції та встановлення для них заборони вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стосовно здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони проводити певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України про застосування до банків та інших осіб, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до закону, заходів впливу, санкцій, відкликання (позбавлення) відповідних ліцензій, виданих Національним банком України.

Судом встановлено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 09.07.2013 року винесене рішення про проведення реєстрації права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_6 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2013 року у справі №569/8411/13-ц. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10.12.2013 року зазначене рішення суду першої інстанції скасоване.

Предметом спору у даній справі є скасування вищевказаного рішення державного реєстратора, на підставі якого на даний час існує внесений до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_6.

З огляду на те, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, і через її законних представників може бути здійснено відчуження вказаного нерухомого майна, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі дії можуть призвести до порушення законних прав позивача ОСОБА_4, і що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до вирішення справи по суті може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_6. Однак відповідно до ч.3 та 4 ст.117 КАС України, адміністративний суд в порядку забезпечення позову може лише зупинити дію оскаржуваного рішення або заборонити вчиняти певні дії, про що зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що постановою суду першої інстанції від 05.02.2015 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 12.07.2013 року НОМЕР_1 про державу реєстрацію права приватної власності на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.

Постанова суду першої інстанції сторонами у справі та третіми особами не оскаржується. Відтак, ухвала суду від 22 січня 2015 року у даній справі на права та обов"язки апелянта не впливає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205-206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову без змін

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_4

3- відповідач: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 АДРЕСА_5

4-треті особи ОСОБА_3 АДРЕСА_3,33000 ,

5-ОСОБА_6 АДРЕСА_3,33000