Справа № К/9991/57197/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015р. м. Київ К/9991/57197/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2010 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року у справі за позовом заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій та стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :
У квітні 2010 року заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що ОСОБА_2 проходив військову службу на посаді начальника відділу підтримання державного обвинувачення та нагляду за виконанням судових рішень у кримінальних справах військової прокуратури Центрального регіону України. У липні 2007 року його було виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю, а у серпні 2009 року призначено його дружині та синам одноразову грошову допомогу. Посилаючись на те, що розмір грошового забезпечення, з якого обчислено допомогу не відповідає статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив суд визнати неправомірними дії відповідача та стягнути різницю між фактично отриманою та належною до виплати одноразовою грошовою допомогою.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року, позов задоволено: визнано незаконними дії щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у меншому розмірі; стягнуто різницю між належною до виплати та фактично отриманою суму одноразової грошової допомоги у розмірі 461 338,80 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністра оборони України від 13 липня 2007 року ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.

На засіданні комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, 07 серпня 2009 року було прийнято рішення про призначення дружині та синам загиблого 09 червня 2007 року під час виконання обов`язків військової служби ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у розмірі 120-місячного грошового забезпечення в сумі 262 392 грн..

Наказом т.в.о. військового комісара Київського міського військового комісаріату від 09 вересня 2009 року № 139 зобов`язано до 14 вересня 2009 року перерахувати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 на касу військового комісаріату.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов районний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що нараховуючи одноразову грошову допомогу у зменшеному розмірі, відповідач порушив вимоги статті 11 Закону України «Про Збройні Сили України», яким закріплено принцип верховенства права, та діяв всупереч вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до частини першої статті 16 даного Закону у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, під час виконання ним обов`язків військової служби сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 цього Порядку у разі загибелі (смерті) під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовця, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності - його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день загибелі (смерті), виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а у разі загибелі (смерті), що сталася включно до 31 грудня 2007 року, - виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.

Призначаючи одноразову грошову допомогу комісія Міністерства оборони України виходила з трьох складових грошового забезпечення: оклад за званням, оклад за посадою та надбавка за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення при виплаті одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, а Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-31а14), від 15 квітня 2014 року (справа № 21-78а14), від 03 червня 2014 року (справа № 21-169а14).

Визначаючи складові грошового забезпечення для перерахунку розміру одноразової грошової допомоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правомірно виходив з того, що відповідачем не було враховано інші додаткові види грошового забезпечення, які були призначені військовослужбовцю під час проходження служби та при виключенні його зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 липня 2010 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ О.П. Стародуб /підпис/