Справа № 2а/1570/1455/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/5427/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.

Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Одеської Регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Одеській області звернулась в суд з позовом до Одеської Регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення до Державного бюджету України 2096994,53 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в ході ревізії, проведеної з 07.06.2010 року по 20.08.2010 року встановлено нецільове використання відповідачем бюджетних коштів в розмірі 2 096 994,53 грн., у зв'язку з чим 02.09.2010 року на адресу відповідача направлено вимогу № 15-07-34-14/7327, в пункті 2 якої вимагалось у термін до 30.09.2010 року вжити заходів щодо відшкодування нецільового використання бюджетних коштів у сумі 2096994,53 грн., однак у визначений строк відповідачем вказана вимога не виконана.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Державна фінансова інспекція в Одеській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року встановлено нецільове використання коштів на суму 2096994,53 грн., що викладено в акті № 07-13/552 від 30.08.2010 року.

Зазначене порушення виникло, зокрема, внаслідок укладання відповідачем 21.12.2009 року договору № Т-6/09 з ТОВ "Інтер Мед" на покупку лабораторного обладнання загальною вартістю 1685434,8 грн. 25.12.2009 року зазначена грошова сума за рахунок спеціального фонду кошторису перерахована платіжними дорученнями на адресу продавця. В картці аналітичного обліку касових видатків за грудень 009р. відображено по КЕКВ 1331 "Предмети, матеріали, обладнання та інвентар" - 5159 грн., по КЕКВ 2110 "Придбання обладнання і предметів довгострокового користування". Лабораторне обладнання отримано відповідачем по видатковій накладній № РН-0000718 від 24.12.2009 року та по договору зберігання (без номеру та дати) передано в повному обсязі на відповідальне зберігання ТОВ "Інтер Мед" відповідно до акту приймання-зберігання.

Крім того, вказане порушення виникло через укладання відповідачем 30.03.2010 року із ТОВ "Біо Тест" договору № 30/т на покупку 9 наборів тест-систем для визначення б-лактамов в яйцях та рибі (Charm), 5 упаковок колонки Rida С18, реактивів та витратних матеріалів лабораторного призначення, загальною вартістю 99 690,04 грн. Зазначена сума перерахована продавцю платіжними дорученнями за рахунок спеціального фонду кошторису за КЕКВ 1132 "Медикаменти та перев'язувальні матеріали". Зазначені препарати отримані відповідачем 30.03.2010 року по видатковій накладній № БТ-0001344 та 28.05.2010 року по видатковій накладній № 4 передані в повному обсязі до Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи м. Києва,

Також вказане порушення виникло через укладання відповідачем 29.10.2009 року з ТОВ "Алтекс" договору № 29/10-2009/1 на виконання робіт по розповсюдженню приманок з антирабічною вакциною з використанням спеціалізованого автоматизованого обладнання, загальною вартістю 298 956,85 грн. Акт виконаних робіт підписаний зі сторони відповідача 23.11.2009 року. З врахуванням рішення Господарського суду Одеської області від 09.03.2010 року про стягнення з Одеської Регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на користь ТОВ "Алтекс" суми по договору, відповідачем за рахунок спеціального фонду кошторису 25.03.2010 року перераховано на адресу ТОВ "Алтекс" 311869,69 грн., в т.ч. 300388,85 грн. (сума основного боргу, 3% річних витрати ІТЗ) за КЕКВ 1134 "Оплата послуг", 11480,84 грн. (пеня, держмито) за КЕКВ 1135 "Інші видатки".

В акті ревізії зазначено, що в порушення пункту 3 Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимоги щодо їх утворення та напрями використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2002 року №659, а також статей 7, 23, 51 Бюджетного кодексу України, пунктів 1, 20, 46, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, проведено нецільове використання бюджетних коштів на суму 2096994,53 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач обрано невірний спосіб захисту порушеного публічного права, а відповідачем фактично виконана вимога у відповідності до норм законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Переліком обов'язкових ветеринарних послуг, що надаються фахівцями регіональних служб державного ветеринарного контролю на внутрішніх пунктах державного ветеринарного контролю при експортних операціях, навантаженні та розвантаженні підконтрольних службі ветеринарної медицини вантажів, який затверджений наказом Державного департаменту ветеринарної медицини від 13.07.1999 року № 17, не передбачено проведення відповідачем лабораторних досліджень та вакцинації тварин.

Положенням про Одеську регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженого головою Державного комітету України 14.03.2008 року та Типовим положенням про регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 23.07.2009 року № 801, не передбачені завдання, напрями діяльності та повноваження відповідача щодо проведення заходів з профілактиці захворювання тварин.

Відповідно до статті 116 Бюджетного Кодексу України від 21.06.2001 року, який діяв під час виникнення спірних правовідносин, порушенням бюджетного законодавства визнається недотримання учасником бюджетного процесу встановленого цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами порядку складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету чи звіту про виконання бюджету.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, позивач обґрунтовано прийшов до висновку, що придбання лабораторного обладнання, закупівля вакцин призвели до видатків, здійснення яких не пов'язане з виконанням відповідачем своїх функцій, тобто до нецільового використання бюджетних коштів, що самим відповідачем не заперечуються.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з урахуванням виявлених порушень та з метою їх усунення, попередження їх виникнення в подальшому, 02.09.2010 року позивач на адресу відповідача направив вимогу № 15-07-34-14/7327, в пункті 2 якої вимагав у строк до 30.09.2010 року вжити заходів щодо відшкодування нецільового використання бюджетних коштів у сумі 2 096,99 тис. грн. та прийняти до відома факт застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань в установленому постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 13.04.2006 року порядку.

На підтвердження виконання вимоги в цій частині відповідачем 30.11.2010 року направлений лист до Державного комітету ветеринарної медицини України № 798 про зменшення бюджетних асигнувань на суму 2 096,99 тис. грн., що підтверджує факт виконання відповідачем пункту 2 вимоги.

Однак, незважаючи на вказані обставини, позивач 14.02.2011 року звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача коштів до Державного бюджету України, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису, має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

У разі нецільового використання бюджетних коштів, отриманих у вигляді субвенції, зазначені кошти підлягають обов'язковому поверненню до відповідного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабміну України № 492 від 13.04.2006 року затверджений Порядок зменшення бюджетних асигнувань та повернення коштів в разі нецільового використання бюджетних коштів у поточному чи минулих роках, який визначає механізм передбаченого законом зменшення бюджетних асигнувань розпорядникам бюджетних коштів та повернення коштів одержувачами бюджетних коштів у дохід відповідного бюджету у разі їх нецільового використання (крім бюджетних коштів, одержаних як субвенція), допущеного у поточному чи минулих роках.

Відповідно до Типового положення про регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 23.07.2009 року, регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті є державним органом ветеринарної медицини, що здійснює державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на відповідній території. Фінансування та матеріально-технічне забезпечення регіональної ветслужби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, Одеська регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду має статус бюджетної установи та є розпорядником бюджетних коштів, що також підтверджується листом Головного управління Державного казначейства України в Одеській області від 05.08.2011 року № 05-04/390-12046 про фінансування установи з бюджету.

Відповідно до пункту 4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань та повернення коштів в разі нецільового використання бюджетних коштів у поточному чи минулих роках, затвердженого постановою Кабміну України № 492 від 13.04.2006 року, зменшення бюджетних асигнувань розпорядникам бюджетних коштів та повернення коштів одержувачами бюджетних коштів у дохід відповідного бюджету здійснюється на суму, щодо якої встановлено контролюючим органом факт нецільового використання.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що стягнення бюджетних коштів, використаних не за цільовим призначенням можливе лише з одержувача таких коштів. До розпорядника бюджетних коштів, який допустив нецільове використання бюджетних коштів, застосовується процедура зменшення асигнувань за загальним фондом.

Встановивши факт порушення відповідачем норм права, які регулюють спірні правовідносини, позивач повинен був ставити питання про зобов'язання Одеської Регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті виконати пункт 2 вимоги від 02.09.2010 року № 15-07-34-14/7327 в повному обсязі або в частині.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного публічного права не відповідає змісту повноважень позивача відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки ним не передбачено право позивача звертатися до суду із заявленою позовною вимогою.

Крім того, як зазначено вище відповідач на виконання пункту 2 вимоги від 02.09.2010 року звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня - Державного комітету ветеринарної медицини України з проханням зменшити бюджетні асигнування на виявлену суму нецільового використання бюджетних коштів.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)