Справа № 804/20411/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 804/20411/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1.

представника відповідача: Притули В.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі №804/20411/14 за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

09 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни щодо визнання нікчемними договорів фінансової допомоги, не пов'язаної з підприємницькою діяльністю від 30.07.2014 року укладених ОСОБА_3 з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, та винесення повідомлення про нікчемність договорів в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- визнати протиправними вимогу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Приходько Ю.В. про відновлення стану розрахунків з ПАТ «Актабанк» по поточному рахунку НОМЕР_1, який існував до укладення договорів про надання фінансової допомоги від 30.07.2014 року та перерахування коштів фізичним особам, зазначеним вище;

- визнати протиправними дії щодо винесення вимоги про відновлення стану розрахунків з ПАТ «Актабанк» по поточному рахунку НОМЕР_1, який існував до укладення договорів про надання фінансової допомоги від 30.07.2014 року та перерахування коштів фізичним особам, зазначеним вище.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що оскаржувані дії та вимога відповідача щодо визнання нікчемними договорів фінансової допомоги та винесення повідомлення про нікчемність договорів в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є протиправними, незаконними та такими, що порушують права Позивача, оскільки обставини та доводи, викладені в повідомленні щодо недотримання п.п.2,7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не відповідають дійсним обставинам, оскільки укладені позивачем та фізичними особами договори фінансової допомоги, не пов'язаної з підприємницькою діяльністю, від 30.07.14, укладені без участі банку, і банк не є стороною за такими договорами. Сторони цих договорів мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, тому договори були укладені при вільному волевиявленні його учасників й спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Також позивач наголосив, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлений чіткий перелік прав та обов'язків уповноваженої особи, серед яких відсутні права щодо надання вимоги про відновлення стану рахунків. Отже вимога та дії Відповідача щодо надання вимоги відновлення стану розрахунків та перерахування коштів фізичним особам є, на думку позивача, протиправними та такими, що прямо суперечать нормам діючого законодавства України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 30 липня 2014 року ПАТ «Актабанк» укладено договір банківського рахунку з ОСОБА_3, на який остання внесла грошові кошти в розмірі 11 945 186.31 грн., в той же день вказані гроші за дорученням ОСОБА_3 були перераховані платежами по 190 000.00 грн. на поточні рахунки 63 фізичних осіб. Оскільки, вказані перерахування грошових коштів були проведені банком за розпорядженням позивача на підставі договорів фінансової допомоги, укладених між позивачем та 63-ма фізичними особами, то, на думку відповідача, банк є стороною вказаних договорів та наділений повноваженнями в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначати вказані договори нікчемними.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.07.2014 року відповідно до заявки ПАТ «Актабанк» на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок у національній валюті НОМЕР_1.

В той же день на цей рахунок меморіальним ордером №1021617 були зараховані грошові кошти в сумі 11 945 186.31 грн., отримані від продажу валюти на міжбанківському валютному ринку, яке було здійснено банком на замовлення позивача.

30.07.2014 року відповідно до доручень ОСОБА_3 з поточного рахунку НОМЕР_1 на поточні рахунки фізичних осіб - всього 63 особи, у яких були відкриті поточні рахунки ПАТ «Актабанк» були перераховані грошові кошти в сумі 190 000.00 грн. кожній фізичній особі з призначенням платежу «перерахування фінансової допомоги, не пов'язаної з підприємницькою діяльністю».

16 вересня 2014 року постановою правління Національного банку України №576 ПАТ «Актабанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

16 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб постановила рішення №90, яким розпочала з 17 вересня 2014 року процедуру виведення ПАТ «Актабанк» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на період з 17 вересня по 17 грудня 2014 року та призначила уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Актабанк» Приходько Ю.В..

03 листопада 2014 року ОСОБА_3 отримала повідомлення про нікчемність договору в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», із заявленою в ньому вимогою відновити стан розрахунку з ПАТ «Актабанк» по поточному рахунку НОМЕР_1, який існував до укладення договорів про надання фінансової допомоги від 390.07.2014 р. та перерахування коштів фізичним особам.

Правомірність та обґрунтованість повідомлення про нікчемність укладених догорів в порядку ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дій по його прийняттю, а також вимоги про відновлення стану розрахунків між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_3 та дій з винесення вимоги є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було протиправно винесено повідомлення про нікчемність договорів про надання фінансової допомоги та вимогу про відновлення стану розрахунків з ПАТ «Актабанк», оскільки банк не був стороною договірних відносин приписи ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути застосовані до спірних відносин, що свідчать про протиправний характер дій відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №4452 тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд; здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Повноваження уповноваженої особи Фонду наведені в ст.37 Закону №4452, відповідно до приписів якої уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду та має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону №4452 на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

За змістом ст.38 Закону №4452 Уповноважена особа Фонду зобов'язана вживати заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, а саме: зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч.2 ст.38).

Згідно з ч.3 ст. 38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.38 Закону №4452 уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч.3 ст. 38, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч.5 ст.38 Закону №4452).

Згідно приписів Положення №2, відповідно до п.4.12 якого при виконанні своїх обов'язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право, зокрема повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має право вчиняти дії щодо прийняття та надіслання повідомлень про нікчемність правочинів, а також вимагати повернення грошових коштів та майна отриманих від банку, в разі, виявлення обставин, як свідчать проте що укладені договори стороною, в яких є банк, не відповідають вимогам ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, з урахуванням того, що в оскаржуваному повідомленні про нікчемність догорів відповідач посилається на п.2 та 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу нікчемності укладених договорів, визначальним фактом для вирішення даної справи по суті є з'ясування судом існування обставин під час укладення договорів про надання фінансової допомоги, що дають відповідачу право визнавати договори про надання фінансової допомоги нікчемними та вимагати від позивача повернення в силу п.2 та 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» грошових коштів.

Так, у відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

В свою чергу, у відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

З огляду на закріплене в ЦК України визначення, предметом договору банківського рахунка є дії банку, спрямовані на виконання зобов'язання щодо належного надання фінансової послуги з відкриття та ведення рахунку.

Оскільки природа грошових коштів, які мають свій обіг у безготівковій формі, розглядаються в контексті зобов'язальних відносин, об'єктом договору банківського рахунка є право вимоги клієнта до банку щодо розпорядження облікованим на рахунку та вираженим у грошовому еквіваленті обсягом вимог.

Отже, як вбачається з аналізу зазначених норм права обсяг прав та обов'язків банку є обмеженим та знаходить своє визначення лише в діях банку, вчинюваних на підставі договірних відносин з клієнтом з приводу виконання зобов'язань з перерахування грошових коштів на рахунок та з рахунку клієнта за його розпорядженням та вчинення інших дій щодо грошових коштів клієнта на його замовлення.

У справі, що розглядається, банком за розпорядженням позивача (клієнта) було здійснено перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_3 на рахунки 63-х фізичних осіб. Вказані дії було здійснено на підставі договірних відносин з приводу банківського обслуговування рахунку позивача.

В свою чергу, відносини з приводу перерахування коштів фінансової допомоги 63-м фізичним особам ОСОБА_3 відбувались в рамках двосторонніх цивільних договорів про надання фінансової допомоги та мали на меті фактичну передачу грошових коштів від позивача кожному із сторін договорів. Вказані договори є двосторонніми угодами між надавачем та отримувачем коштів про надання фінансової допомоги, та визначають право взаємних вимог сторін договорів виражених в грошовому еквіваленті 190 000.00 грн. кожний.

Таким чином, оскільки, договором банківського обслуговування передбачається взаємні права та обов'язки банку та клієнту щодо розпорядження клієнтом належним йому банківським рахунком, в якому дії банку направлені лише на виконання зобов'язання щодо належного надання фінансової послуги з відкриття та ведення рахунку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахування ПАТ «АктаБанк» на виконання розпорядження клієнта банку грошових коштів фінансової допомоги не пов'язаної з підприємницькою діяльністю за 63 договорами є діями вчиненими банком суто в рамках договору обслуговування банківського рахунку.

Вище вказане свідчить про те, що ПАТ «Актабанк» не є стороною договорів про надання фінансової допомоги, не пов'язаної з фінансовою діяльністю, що в свою чергу виключає можливість визнання вказаних договорів нікчемними за ініціативою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» в рамках приписів ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також надання на адресу позивача вимог про відновлення стану розрахунків з ПАТ «Актабанк» по поточному рахунку « НОМЕР_1, який існував до укладення договорів про надання фінансової допомоги від 30.07.2014 року.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_3.

У з зв'язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції прийнято правомірне та обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування відсутні в межах доводів апеляційної скарги.

Керуючисьч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі №804/20411/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко