Справа № 2а-9035/12/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Справа № 1822/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю:

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача Чубак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2013р. по справі № 2а-9035/12/1370 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2012 фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби, у якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення -рішення № 000821821 від 10.10.2012 року.

В обгрунтування адміністративного позову покликається на те, що оспорюваним податковим повідомленням-рішенням позивачу визначено податкове зобов'язання в розмірі 84825,67 грн. за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати. Позивач вважає, що зазначеними діями податковий орган порушив норми податкового законодавства.

Постановою Львівського окружного адміністративного від 15.01.2013 року позов задоволено, визнано протиправними і скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби від 10.10.2012 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення ним норм матеріального та процесуального права, Державна податкова інспекція у Галицькому районі м. Львова подала апеляційну скаргу. В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що позивачем під час проведення перевірки не представлено документи про реєстрацію СГД-фізичних (свідоцтва про державну реєстрацію, свідоцтво про сплату єдиного податку, фіксованого розміру податку з доходів фізичних осіб) в котрих проведено закупівлю товарів, а отже не підтверджено статус фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності. Тому, вважає, що податковим органом правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, вважає їх необгрунтованими, та такими, що не відповідають обставинам справи.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримує, просить її задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Даючи правову оцінку покликанням апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та помилкове застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить з таких міркувань.

З матеріалів справи встановлено, що 27.09.2012 року ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.07.2009 року по 14.09.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1087/17-2/с, відповідно до змісту якого, встановлено, що фактично в період з 01.07.2009 року по 14.09.2012 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4 здійснювала роздрібну торгівлю продовольчими товарами. Оподаткування доходів, отриманих від ведення господарської діяльності з 01.07.2009 року по 14.09.2012 року позивач здійснювала на спрощеній системі оподаткування, а саме - єдиному податку.

Крім того, проведеною перевіркою щодо правильності нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб також встановлено факт виплати доходу у періоді з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року у розмірі 464489,12 грн. без утримання та перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету. Зазначена сума визначена на підставі наданих до перевірки документів та пояснень від 14.09.2012 року, від 17.09.2012 року та від 20.09.2012 року (про надання до перевірки накладних на закупівлю товару). Перевіркою встановлено, що 875310,00 грн., як сума валового доходу за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року, документально підтверджені витрати на закупівлю товару -280580,82 грн., витрати на оплату праці -64732,43 грн., витрати на оплату податків, соціальне страхування -64257,63 грн., витрати на оплату франчайзингових послуг -1250,00 грн. Разом з тим, суб'єктом щодо якого проводилась перевірка не представлено документи про реєстрацію СГД-фізичних осіб (свідоцтва про державну реєстрацію, свідоцтво про сплату єдиного внеску, фіксованого розміру податку з доходів фізичних осіб) в котрих проведено закупівлю товарів, а отже не підтверджено статус фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, в акті перевірки визначено, що позивачем за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року порушено п. 1.15., п.п. 8.1.1., п.п. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8, п. 17.1., п. 17.2. ст. 17, п. 19.2. ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.п. 163.1.1, п.п. 163.1.2. п. 163.1., п. 164.1., п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4. п. 168.1. ст. 168, п. 171.2. ст. 171, п. 176.2. ст. 176, п. 177.8. ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 69673,37 грн.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби 10.10.2012 року прийнято податкове повідомлення -рішення № , яким згідно п.п. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки № 1087/17-2/НОМЕР_3 від 27.09.2012 року, встановлено порушення п. 1.15., п.п. 8.1.1., п.п. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8, п. 17.1., п. 17.2. ст. 17, п. 19.2. ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.п. 163.1.1, п.п. 163.1.2. п. 163.1., п. 164.1., п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4. п. 168.1. ст. 168, п. 171.2. ст. 171, п. 176.2. ст. 176, п. 177.8. ст. 177 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання позивачу за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, усього на 84825,67 грн., в тому числі за основним платежем -69673,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -15152,30 грн.

Згідно п. 1.15 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам. Згідно п.п. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8 цього ж Закону, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно п.п. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8 цього ж Закону, податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Як передбачено п. 17.1.ст. 17 цього ж Закону, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи). Згідно п. 17.2. ст. 17 цього ж Закону, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є для оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України - податковий агент.

Пунктом 19.2. ст. 19 цього ж Закону визначено, особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані:а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок;б) надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. У разі коли зазначена особа протягом звітного кварталу не виплачує такі доходи або виплачує доходи не всім платникам податку, зазначена звітність не подається або подається стосовно платників податку, які фактично отримали такі доходи. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не припускається;в) надавати платнику податку на його вимогу відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;г) надавати податковому органу інші відомості з питань оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та за процедурою, визначеною цим Законом та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно п.п. 163.1.1, п.п. 163.1.2. п. 163.1. ст. 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно п.п. 164.1. ст. 164 цього ж Кодексу, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно п.п. 168.1.1. п. 168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.п. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п. 168.1.4. п. 168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Згідно п. 171.2. ст. 171 цього ж Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Згідно п. 176.2. ст. 176 цього ж Кодексу, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати органу державної податкової служби інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 177.2. ст. 177 цього ж Кодексу, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця.

Згідно п. 177.8. ст. 177 цього ж Кодексу, під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно п. 178.3. ст. 178 цього ж Кодексу, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

З представлених на ознайомлення суду первинних документів встановлено, що позивачем за період з 01.07.2009 року по 14.09.2012 року отримано суму виручки (доходу) 875310,00 грн., про що сторони не заперечують. Витрати на закупівлю продукції позивачем у ТзОВ "Барком" за вказаний період складали 494681,65 грн. (280580,82 грн. + 214100,83 грн.), За цей ж період позивачем сплачено 130240,06 грн., в тому числі витрати на оплату праці, податків, соціального страхування, послуг банку, франчайзингових послуг, про що сторони також не заперечують. Відповідно чистий дохід позивача за цей ж період складає 250388,29 грн.

Розрахунок грошового зобов'язання відповідачем здійснено із суми різниці між доходам від реалізації продукції в розмірі 875310,00 грн. та сумою витрат на закупівлю продукції підтвердженої документально (280580,82 грн.) і сумою витрат на оплату праці, податків, соціального страхування, послуг банку, франчайзингових послуг (130240,06 грн.), тобто з 464489,12 грн. (875310,00 грн. -(280580,82 грн. + 130240,06 грн.) = 464489,12 грн.).

Як встановлено із матеріалів справи відповідачем належних та допустимих доказів, що підтверджують придбання позивачем продукції у фізичних осіб, не надано. В матеріалах справи є належні та допустимі докази придбання позивачем продукції лише у ТзОВ "Барком". Відтак, судом першої інстанції вірно визначено, що у відповідача відсутні законодавчо встановлені підстави збільшення суми грошового зобов'язання позивачу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, оскільки такий в даному випадку не є податковим агентом, а сума 464489,12 грн., з якої відповідачем здійснено донарахування грошового зобов'язання з цього ж податку, не є базою для здійснення такого оподаткування.

З огляду на припис зазначеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків відмовлено у наданні податкових вигод, зокрема, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2013р. по справі № 2а-9035/12/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.