Справа № 803/518/15-а
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

06 квітня 2015 року Справа № 803/518/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Александрової М.А.,

суддів - Димарчук Т.М., Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лебідя Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України, Ягодинської митниці Міндоходів про скасування наказів про звільнення з посади та про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, Ягодинської митниці Міндоходів про скасування наказів про звільнення з посади та про поновлення на посаді.

Ухвалою судді від 23 березня 2015 року провадження у даній справі відкрито.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 139-о "Про звільнення ОСОБА_3." позивача звільнено з посади заступника начальника Ягодинської митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", на підставі пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Наказом Ягодинської митниці Міндоходів від 16 березня 2015 року № 32-о "Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 139-о "Про звільнення ОСОБА_3." оголошено позивачеві наказ Міністерства доходів і зборів України про звільнення з посади. Оскільки позивач з 04 червня 2013 року по 06 листопада 2014 року займав посаду заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів, то відповідач - Міністерство доходів і зборів України зробив висновок, що позивач в період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймав посаду щодо якої встановлена заборона, визначена частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Тобто, позивача звільнено з роботи лише на підставі самого факту зайняття ним в минулому посади заступника начальника митниці.

Звільнення з посади позивач вважав протиправним, проведеним в порушення положень статті 19 Конституції України, оскільки відповідачі при прийнятті рішення про звільнення позивача з посади не діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, положення Закону України "Про очищення влади", на підставі яких позивача звільнено з роботи, порушують приписи Конституції України про індивідуальний характер юридичної відповідальності особи (частина друга статті 61); про принцип презумпції невинуватості особи (стаття 62); про рівність можливостей реалізації права доступу до державної служби, яку має забезпечити держава (частина друга статті 38); про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, і ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58); про гарантію права на працю - недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що є важливим засобом захисту прав і свобод людини (стаття 22); про те, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (стаття 64).

Позивач просив скасувати накази відповідачів від 12 березня 2015 року № 139-о і від 16 березня 2015 року № 32-о, поновити його на посаді заступника начальника Ягодинської митниці Міндоходів.

06 квітня 2015 року представником позивача ОСОБА_1 подано письмове клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у зв'язку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. А саме: до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" (а.с. 209-211).

В судове засідання позивач та представник відповідача Міністерства доходів і зборів України не прибули, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими відправленнями (а.с. 122-123, 221, 222). Суд вважає, що немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 КАС України, за відсутності позивача ОСОБА_3 і представника відповідача Міністерства доходів і зборів України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні клопотання про зупинення провадження у справі підтримує з підстав, зазначених у письмовому клопотанні.

Представник відповідача Ягодинської митниці Міндоходів Лебідь Д.Д. у вирішенні клопотання про зупинення провадження у справі покладається на суд.

Суд, приходить до висновку про обґрунтованість клопотання і необхідність зупинення провадження у даній справі з наступних підстав.

Як вбачається з наказу про звільнення ОСОБА_3 від 12 березня 2015 року № 139-о (а.с.16), позивача звільнено з посади заступника начальника Ягодинської митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" (Закон № 1682-VII).

Судом встановлено, що 16 березня 2015 року Пленум Верховного Суду України прийняв рішення про звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" положенням частини третьої статті 22, статей 38, 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України.

У конституційному поданні Пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що встановлення індивідуальної вини та дотримання принципу презумпції невинуватості є головними засадничими принципами, яких має бути дотримано при проведенні люстраційних процедур.

Дотримання принципу індивідуальної вини при проведенні люстраційних заходів відповідає положенням статей 61 і 62 Конституції України та міжнародним документам щодо стандартів проведення люстрації. Отже, при проведенні люстрації має бути дотриманий індивідуальний характер такої відповідальності, тобто вина працівника має бути встановлена в кожному конкретному випадку.

З урахуванням норм міжнародного права, а саме: Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Конвенції про дискримінацію в галузі праці та занять № 111, практики Європейського суду з прав людини та положень національного законодавства слід констатувати, що приписами Закону № 1682-VII порушується рівність можливостей реалізації права доступу до державної служби, яку має забезпечити держава, відповідно до частини другої статті 38 Конституції України.

Особі, яка піддається люстрації, мають бути забезпечені гарантії, притаманні кримінальному переслідуванню. Такими гарантіями передусім має бути презумпція невинуватості (частина перша статті 62 Конституції України), яка є складовою права на справедливий суд та завдяки якій особа захищена від помилкового визнання винною.

Принцип презумпції невинуватості має бути забезпечений таким чином, щоб будь-яка посадова чи службова особа, визначена положеннями Закону № 1682-VII, яка не здійснювала заходи (та/або сприяла їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки й оборони України, або протиправне порушення прав і свобод людини, не отримала б безпідставної заборони обіймати певні посади в органах державної влади, тобто не була безпідставно звільненою в порушення статей 38, 62 Конституції України.

З іншого боку вина осіб, які вчиняли такі дії, має також бути встановлена з дотриманням принципів визначення індивідуальної вини та презумпції невинуватості з метою запобігання в подальшому поновленню їх на посадах у національних судах, так і констатації зазначених порушень Європейським судом з прав людини.

Важливим засобом захисту прав і свобод людини є гарантія права на працю, закріплена статтею 22 Конституції України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Про це також прямо вказує стаття 64 Основного Закону України стосовно того, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Системний аналіз зазначених положень Закону № 1682-VII свідчить про створення ще однієї підстави для звільнення особи - об'єктивне перебування на певній посаді, тобто участь конкретної особи в діяльності юридичної особи, що була законною на час перебування такої особи на посаді.

Таким чином, положеннями Закону № 1682-VII установлюється зворотна дія закону, що може свідчити про невідповідність вимогам статті 58 Конституції України, тому ці положення також мають бути перевірені Конституційним Судом України.

З метою забезпечення конституційного порядку у сфері функціонування судової влади в Україні, необхідності дотримання принципів верховенства права, поваги до прав й основних свобод людини, враховуючи ухвали зазначених адміністративних судів, а також обговоривши положення Закону № 1682-VII, Пленум Верховного Суду України звернувся із конституційним поданням до Конституційного Суду України, у якому просить невідкладно перевірити на предмет відповідності Конституції України (конституційності) окремі положення Закону № 1682-VII.

Згідно з відомостями, розміщеними на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України станом на 01 квітня 2015 року, ухвалою колегії суддів Конституційного Суду України відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади"; здійснюється підготовка справи до розгляду на пленарному засіданні Суду (а.с. 198-201).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З врахуванням наведеного провадження у даній справі підлягає зупиненню.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 156, частинами третьою і сьомою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити провадження в адміністративній справі № 803/518/15-а за позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України, Ягодинської митниці Міндоходів про скасування наказів про звільнення з посади та про поновлення на посаді до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади".

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, яка буде складена у повному обсязі 10 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий М.А. Александрова

Судді Т.М. Димарчук

С.Ф. Костюкевич