Справа № 804/3499/15
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 р. Справа № 804/3499/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання - Решетнік А.М.
представника позивача - Наумчик Л.В.
представника позивача - Константинова Б.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області за результатами проведеної перевірки підприємства по взаємовідносинам з ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» за липень, вересень 2013 року зроблено висновки про нереальність господарських операцій та, як наслідок, завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, що й стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Позивач з зазначеними рішеннями не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки здійснював господарську діяльність у відповідності до вимог податкового законодавства.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що відповідачем не виконано вимогу суду щодо подання письмових заперечень та пояснень проти позову, визначену в ухвалі суду від 23.03.2015 року, суд вирішив розглянути справи на підставі доказів, наявних в ній.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, зазначає наступне.
Комунальне підприємство «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку у Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Відповідно до висновків вказаного акту зазначено наступне:
1) Документальною позаплановою невиїзною перевіркою підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» з КП «ЖВК» ДОР в вересні 2013 року.
У висновку вказаного акту перевірки зазначено:
1) Порушення п.198.1, п.198.2, п198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 21 300 грн., в т.ч. по періодах: за липень 2013 року 15 975 грн., за вересень 2013 року 5 325 грн.
Вирішуючи правомірність визначеного податковим органом КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а також з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування витрат та податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування суд зазначає, що йому належить з'ясувати, зокрема, такі обставини, як: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Вказана позиція викладена в Листах Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року №1936/11/13-11.
Зокрема, у листі Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Також у листі визначено приблизний перелік обставин, які можуть указувати на відсутність відповідної господарської операції.
Відповідно до зазначеного Листа, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, якщо реальність здійснених господарських операцій ставиться під сумнів.
В ході здійсненої перевірки встановлено, що між позивачем та ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» 30.01.2013 року було укладено договір на постачання рідкого хлору № 26/13. Предметом договору є постачання хлору рідкого.
Згідно висновків податкового органу за результатами перевірки неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операції з постачання хлору рідкого, оскільки не було надано належним чином оформлених первинних документів на підтвердження транспортування придбаного товару (відсутні акти приймання-передачі хлору рідкого, в товарно-транспортних накладних виявлено порушення порядку їх заповнення, в наданих податкових накладних відсутні дані про код УКТ ЗЕД імпортованого товару, податкові накладні не зареєстровані в ЕРПН).
З метою підтвердження або спростування висновків податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом суд не обмежується виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів.
Досліджуючи господарській операції по яким позивачем сформовано спірну суму податкового кредиту з податку на додану вартість судом встановлено наступне.
01.01.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» (постачальник) та КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради (покупець) укладено договір на постачання рідкого хлору № 26/13. За вказаним договором постачальник зобов'язується постачати покупцю рідкий хлор в кількості 54 тн в контейнерах на умовах, визначених цим договором. Постачальник здійснює доставку хлору власним транспортом, за рахунок покупця, з ТОВ «АХПС» смт. Аули до складу замовника НФС № 4 м. Жовті Води, після чого вважається, що постачальник виконав свої зобов'язання за даним договором.
На підставі отриманих податкових накладних позивачем сформовано податковий кредит.
Проте такі висновки суд вважає необґрунтованими та безпідставним, оскільки згідно до норм Податкового кодексу України передбачено лише, що податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних. У виписаних позивачу податкових накладних сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень.
Посилання на відсутність даних про код УКТ ЗЕД імпортованого товару є необґрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачем придбано хлор рідкий виробництва ПАТ «Дніпроазот», що підтверджується відповідними паспортами.
Щодо помилок при заповненні товарно-транспортних накладних, на які посилається відповідач як на підставу для визнання господарських операцій безтоварними, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Оскільки як вже було судом зазначено вище, факт транспортування придбаного товару здійснювався постачальником, товар отримувався за довіреністю працівником позивача, вказані обставини свідчать про реальне здійснення перевезення приданого товару, що відповідає умовам укладеного договору.
Отже, з огляду на вказане, висновок відповідача про не підтвердження операцій між позивачем і та ТОВ «Аульська хлоропереливна станція», а також про відсутність реального здійснення господарських операцій є безпідставним і необґрунтованим.
Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Порядок формування податкового кредиту визначений статтею 198 Податкового кодексу України. Вказаною статтею встановлено наступне.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг ( пункт 198.1.).
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2.).
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3.).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6.).
Судом встановлено, що придбаний у ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» хлор рідкий використовувався позивачем у власній господарській діяльності для знезараження питної води.
З матеріалів справи вбачається, що позивач формував податковий кредит на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам, своєчасно та в межах проведених господарських операцій. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради склало свою податкову звітність з податку на додану вартість без відповідного підтвердження первинними документами та відсутні підстави вважати про заниження податку на додану вартість.
Таким чином, відповідач прийшов помилкового висновку про завищення позивачем податкового кредиту та як наслідок про заниження податку на додану вартість.
Вказане призвело до неправомірного збільшення позивачеві суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.
Так як, в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 182,70 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради судові витрати у розмірі 182,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради судові витрати у розмірі 182,70 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 07.04.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 07.04.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.В. Горбалінський В.В. Горбалінський А.О. Кошля