Справа № 820/1520/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20.03.2015 року №820/1520/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

при секретарі судового засідання Костіної А.В.,

за участі: представника позивача - Смолій В.Ю.,

представника відповідача - Ткачової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати висновок № 868 судової економічної експертизи по виконавчому провадженню № 36228318 від 15.10.2014 року складеним Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Представником відповідача у судовому засіданні подано письмове заперечення в якому просив суд закрити провадження у справі у зв'язку із тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначив, що в законодавстві України не встановлено, що експерт у разі зміни редакції питань зобов'язаний погоджувати редакцію питань "зі сторонами провадження та органом, яким було призначено економічну експертизу", як указує в своїй заяві позивач, оскільки це на професійний обґрунтований розсуд дозволяється експертові. Законодавство України не надає висновку судового експерта статусу документа, який мав би обов'язковий характер чи породжував права і обов'язки у певного суб'єкта чи кола суб'єктів. Такий висновок не може вважатися актом державного чи іншого органу і оскаржуватися як такий в судовому порядку. Згідно із процесуальним законодавством України експертами можуть виконуватися первинні, додаткові та повторні експертизи ( п.1.1.12.ч.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої тим же наказом Міністерства юстиції України). Відповідно зі ст. 85 Кодексу адміністративного судочинства України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, може бути призначена додаткова експертиза. Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, може бути призначена повторна експертиза. Цим правом може скористатися державний виконавець за власною ініціативою, або за клопотанням сторін виконавчого провадження, призначивши в рамках виконавчого провадження повторну експертизу.

Також відповідачем в запереченні зазначено, що позивач в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса при складенні висновку № 868 судової економічної експертизи по виконавчому провадженню № 36228318 від 15.10.2014 року, призначеної постановою від 16.04.2014 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у полтавській області Приймак О.В.

За таких обставин відповідач вважає, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і провадження у справі підлягає закриттю.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2015 року підтримав позовні вимоги, заперечував щодо заявлених доводів відповідача.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

З приписів зазначених норм законодавства слідує, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, попереднього слідства чи суду.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судову експертизу "судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи та відомчі служби.

До них належать: науково-дослідні та інші установи судових експертиз Міністерства юстиції України і Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України.

Судово-експертна діяльність може здійснюватися на підприємницьких засадах а підставі спеціального дозволу (ліцензії), а також громадянами за разовими договорами.

Ліцензія видається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про судову експертизу" на працівників державних спеціалізованих установ судової експертизи поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України "Про державну службу".

З аналізу зазначеної норми закону встановлено, що лише в частині матеріального та соціально-побутового забезпечення на працівників науково-дослідних установ судової експертизи поширюється дія Закону України "Про державну службу" та це не означає віднесення такої служби до публічної.

За своїм правовим статусом судові експерти науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України не є державними службовцями, на них не покладено здійснення жодних функцій від імені держави або територіальної громади.

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса є юридичною особою - державною спеціалізованою установою, яка відповідно до законодавства здійснює судово-експертну та наукову діяльність у галузі криміналістики і судової експертизи; до головних завдань якого відноситься: проведення судових експертиз (у тому числі, пов'язаних з оцінкою майна), призначених у кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення та під час виконавчого провадження; наукова робота у галузі судової експертизи і криміналістики та впровадження її результатів в експертну, слідчу та судову практику; проведення експертних досліджень при вирішенні питань поза межами судочинства із застосуванням засобів і методів судової експертизи, результати яких оформлюються як висновки експертного дослідження, акти оцінки та рецензії; підготовка фахівців у галузі судової експертизи та підвищення кваліфікації експертних кадрів; науково-інформаційна та методична діяльність у галузі судової експертизи; міжнародне співробітництво у галузі судової експертизи згідно з чинним законодавством; метрологічне забезпечення науково-дослідної та експертної діяльності тощо.

Жоден з цих видів діяльності не має ознак владних управлінських функцій.

Законодавство України не надає висновку судового експерта статусу документа, який мав би обов'язковий характер чи породжував права і обов'язки у певного суб'єкта чи кола суб'єктів. Такий висновок не може вважатися актом державного чи іншого органу і оскаржуватися як такий в судовому порядку. Згідно із процесуальним законодавством України експертами можуть виконуватися первинні, додаткові та повторні експертизи (п. 1.1.12.4.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої тим же наказом Міністерства юстиції України).

З'ясувавши всі обставини, дослідивши матеріали позовної заяви, проаналізувавши норми діючого законодавства та беручи до уваги той факт, що ані Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса ані його посадові особи не є суб'єктами владних повноважень, а також зважаючи на те, що Висновок експертизи є документом, який носить рекомендований характер, не містить у собі будь-яких владних управлінських приписів, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, суд приходить до висновку, що предмет даного спору не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду з зазначеними вимогами позовної заяви в порядку ГПК України.

Згідно п.1. ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 17, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 160, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса про скасування висновку - закрити.

Роз'яснити, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали складено 27 березня 2015 року.

Суддя Тітов О.М