Справа № 1512/14026/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

01.04.2015р. м. Київ К/800/20987/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Шведа Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси (далі - УПФ) на постанову Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2012 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року, -

встановив:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

визнати незаконним рішення УПФ від 10.10.2012 № 1869, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов'язати УПФ зарахувати їй до вислуги років половину строку навчання в юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова з 01.09.1989 по 25.06.1994, тобто 2 роки 4 місяці 27 днів;

зобов'язати УПФ прийняти рішення про призначення їй пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 29.09.2012.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року, позов задоволено. Визнано незаконним рішення УПФ № 1869 від 10.10.2012 про відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії за вислугу років. Зобов'язано УПФ зарахувати ОСОБА_4 до вислуги років половину строку навчання у юридичному університеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова - 2 роки 4 місяці 27 днів, та здійснити призначення пенсії за вислугу років, починаючи з 01.10.2012 згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, УПФ звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що 01.10.2012 ОСОБА_4 звернулась до УПФ із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням УПФ № 1869 від 10.10.2012 позивачу відмовлено у задоволенні цієї заяви з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи. Зазначено, що період навчання з 01.09.1989 по 25.06.1994 в Одеському державному університеті ім. Мечнікова не можливо зарахувати до стужу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», оскільки вказаний університет не відноситься до вищих юридичних навчальних закладів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, оскільки позивач навчалась на юридичному факультеті університету, здобула вищу юридичну освіту і відповідну кваліфікацію юриста.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців.

Частиною 6 статті 50-1 вказано закону визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про вищу освіту» університет - багатопрофільний вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації широкого спектра природничих, гуманітарних, технічних, економічних та інших напрямів науки, техніки, культури і мистецтв, проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науково-методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, відповідний рівень кадрового і матеріально-технічного забезпечення, сприяє поширенню наукових знань та здійснює культурно-просвітницьку діяльність.

Встановлено, що ОСОБА_4 закінчила юридичний інститут Одеського державного університету ім. І.І. Мечнікова за спеціальністю правознавство, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією диплома серії ЛЖ № 001714 від 25.06.1994.

У період навчання позивача в юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова, навчальний заклад мав 4 рівень акредитації та здійснював підготовку, перепідготовку та атестацію фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів.

Враховуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахування половини строку навчання позивача в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова.

Враховуючи, що на момент звернення до УПФ із заявою ОСОБА_4 мала 20 років 7 місяців 17 днів вислуги років, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо призначення пенсії позивачу відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, заслуговують на увагу доводи судів попередніх інстанції про те, що частина перша статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не визначає конкретні періоди, в межах яких особа повинна подати заяву до Пенсійного фонду, а періоди, станом на які особа повинна мати певні вислугу та стаж роботи на день звернення із заявою при призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2012 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: