Справа № 2а/1770/3349/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ К/800/29460/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної фінансової інспекції в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі за позовом Державного закладу "Рівненська міська санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони здоров'я України до Державної фінансової інспекції у Рівненській області про визнання незаконною вимоги,

в с т а н о в и л а:

Державний заклад "Рівненська міська санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони здоров`я України звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Рівненській області про визнання незаконним п.2 вимоги №17-04-17/5149 від 20.07.2012 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року позов задоволено повністю. Визнано незаконною та скасовано п. 2 вимоги інспекції №17-04-17/5149 від 20.07.2012 року щодо усунення Державним закладом "Рівненська міська санітарно-епідеміологічна станція" Міністерства охорони здоров`я України порушень при проведенні безоплатних бактеріологічних досліджень працівників пришкільних оздоровчих таборів м. Рівне на загальну суму 66441,48 грн.

В касаційній скарзі, що надійшла до Вищого адміністративного суду України ДФІ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи та переглядаючи матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у травні-червні 2012 року інспекцією проведено ревізію використання бюджетних коштів, виділених МОЗ України для проведення державного санітарно-епідеміологічного нагляду та дезінфекційних заходів в ДЗ "Рівненська міська санітарно-епідеміологічна станція" МОЗ України за період з 01.07.2009 року по 01.06.2012 року.

За результатами ревізії складено акт ревізії від 18.06.2012 року № 17-04-06/43, з якого вбачається, що в травні 2012 міською СЕС відповідно до листів навчальних закладів м. Рівне проводилось зазначене дослідження безоплатно для 874 працівників пришкільних оздоровчих таборів м. Рівне на загальну суму 66441,48 грн., чим не дотримано вимоги ст. 13 Бюджетного кодексу України, пп.3,4 Постанови 1544 та пп. 16, 38, 39 Постанови №1351.

За результатами ревізії інспекція направила вимогу від 20.07.2012 року № 17-04-17/5149, у пункті 2 якої зобов'язала провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування навчальними закладами м. Рівне коштів за проведені бактеріологічні дослідження на загальну суму 66441,48 грн. В іншому випадку, визначити винних осіб у безоплатному проведенні бактеріологічних досліджень і стягнути з них шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

За змістом п. 1, 7, 10 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» № 2939-XII контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 4.3 Положення про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.10.2011 N 1236, інспекція вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме порушує питання щодо звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Наведене дає підстави для висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимоги про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених у ході перевірки збитків.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Оскаржувані вимоги інспекції вказують на необхідність стягнення в порядку та розмірах, встановлених законом, зайво сплачених коштів з осіб, які отримали їх безпідставно, а у іншому випадку відшкодування шкоди за рахунок осіб, винних у проведенні зайвих виплат.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо необґрунтованості оскаржуваної вимоги інспекції.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14, від 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14.

Касаційна скарга не дає підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні адміністративного спору та не може бути підставою для їх скасування.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає крім, як в строки, з підстав та в порядку, передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець