Справа № 815/1157/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1157/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Дубовик Г.В.,

за участю:

представника позивача - Мітрян В.С. (за довіреністю),

представника відповідача - Какубері Д.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування реєстрації декларації та зобов'язання видати наказ та виключити декларацію з реєстру, -

В С Т А Н О В И В:

Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила суд:

- скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області від 25.12.2013 р. № 82;

- зобов'язати Департамент Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області видати наказ та виключити Декларацію про початок виконання будівельних робіт № 82.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в межах наданих Київській районній адміністрації повноважень, 24.10.2014 р. було проведено перевірку дотримання містобудівних вимог та архітектурно-будівельних норм, під час будівництва об'єкта нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2, за результатами якої встановлено, що забудовником - громадянином ОСОБА_3 проводяться будівельні роботи, в ході яких АДРЕСА_3 була знесена, а на її місці збудовано окремо розташовану двоповерхову будівлю.

Позивач вказує, що будівельні роботи здійснювалися на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції кв. 1 в житловому будинку АДРЕСА_1 з надбудовою другого поверху від 25.12.2013 р. № ОД 82, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Разом з тим, позивач посилається на те, що згідно декларації від 25.12.2013 р. № 82, реконструкція квартири № 1 мала проводитися без змін геометричних розмірів, однак, існуюча будівля була цілком знесена, а на її місці було побудовано окремо розташовану двоповерхову будівлю - без документу, що посвідчує право власності чи користування земельної ділянки. Вказане призвело до змін геометричних розмірів та до повної невідповідності інформації викладеній у декларації, реальному стану речей.

Крім того, в адміністративному позові зазначено, що в Декларації про початок виконання будівельних робіт № 82 зазначено, що управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради були видані містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 01-10/263/0 від 20.11.2012 року. Проте, як вказує позивач, згідно листа управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки не видавались.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві і просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що будівельні роботи ОСОБА_3 здійснювалися на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції кв. 1 в житловому будинку АДРЕСА_1 з надбудовою другого поверху від 25.12.2013 р. № ОД 82, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області. При цьому, реконструкція квартири № 1 проводиться без змін геометричних розмірів, що не потребує зазначення в декларації про початок будівельних робіт інформації щодо земельної ділянки. Також, представник відповідача посилалась на те, що обов'язком відповідача є лише перевірка повноти даних, вказаних у декларації, при цьому, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт.

Треті особи до суду не з'явились, судом належним чином повідомлялись про час, місце та дату судового засідання.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як з'ясовано судом, на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2008 р. № 1419 гр. ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 17-18).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 21.07.2008 р. до реєстру внесено запис про реєстрацію права приватної власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 (а.с. 28).

Фізичною особою ОСОБА_3 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири № 1 з надбудовою другого поверху за адресою АДРЕСА_5, ІІ категорія складності (а.с. 13-15).

Оскільки реконструкція відбувається без змін зовнішніх геометричних розмірів, як вказано в декларації, відомості ОСОБА_3 щодо земельної ділянки не вказані згідно п. 4 Постанови КМУ № 466.

Декларація про початок виконання будівельних робіт зареєстрована відповідачем 25.12.2013 року за № ОД 82.

Згідно вказаної декларації містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 20.11.2012 року за № 01-10/263/0.

В той же час, як вбачається з листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 17.11.2014 року № 01-11/3487, Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради вихідні дані на розробку проектів будівництва (реконструкції) об'єктів за адресою АДРЕСА_1 не видавались (а.с. 21).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року N 3038-VI (надалі - Закон № 3038), Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року N 687-XIV, Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466 (надалі - Порядок №466), в редакціях, що діяли на момент реєстрації спірних декларацій.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року N 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після: реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводять відповідні інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 36 даного Закону форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.8,9,10 Порядку №446 Реєстрації декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" декларація приймається у дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації щодо об'єкта, проект якого затверджено Кабінетом Міністрів України, який розміщено на території кількох регіонів або вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності якого після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на два і більше регіони (Автономна Республіка Крим, області, мм. Київ та Севастополь), здійснює Держархбудінспекція, а декларації щодо іншого об'єкта - її територіальний орган за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. Держархбудінспекція може доручити розгляд та реєстрацію декларацій її територіальному органові в порядку, визначеному Мінрегіоном. Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2. Один примірник після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Як вже зазначено судом, згідно листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 17.11.2014 року № 01-11/3487, Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради вихідні дані на розробку проектів будівництва (реконструкції) об'єктів за адресою АДРЕСА_1 не видавались (а.с. 21).

При цьому, суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів є Закон України «Про архітектурну діяльність» 20 травня 1999 року N 687-XIV.

Відповідно до ст.4 цього Закону для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає, зокрема, підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до термінів, які визначені Порядком, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Вказане визначення поняття містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки узгоджується із поняттям, наведеним у п. 8 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з п. 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Мінрегіону України від 16.05.2011 № 45 містобудівні умови та обмеження належать до складу вихідних даних на проектування.

Пунктом 2.1 розділу 2 вказаного Порядку встановлено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури в порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Вказані положення узгоджуються із ч. 3, 4 ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", згідно якої містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

При цьому, судом встановлено, що всупереч вимогам наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ОСОБА_3 для отримання містобудівних умов та обмежень до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради не звертався.

Підтверджуючих доказів щодо подання громадянином ОСОБА_3 документів для отримання містобудівних умов та обмежень третьою особою до суду надано не було.

Крім того, як вже зазначено судом, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, який в свою чергу, є уповноваженим органом щодо надання містобудівних умов та обмежень, підтвердило той факт, що за адресою: АДРЕСА_5 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавались.

В судових засіданнях представником відповідача будь-яких доводів на спростування відсутності містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не наведено та відповідних доказів до суду не надано.

Відповідно до частини восьмої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

При цьому, як вже встановлено судом, у зазначеній декларації про початок виконання будівельних робіт третьою особою зазначено неправдиві відомості, й відтак, на момент її подання у нього було відсутнє право на виконання будівельних робіт, з огляду на відсутність містобудівних умов та обмежень земельної ділянки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» N 5496-VI, 20.11.2012 року Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» доповнено статтею 39-1, частиною 2 якої передбачено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування. Відповідно до абз. 11 п. 14 Порядку №466 у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалась в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Враховуючи викладені положення норм законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки, замовником було внесено до декларації про початок будівельних робіт недостовірні дані щодо містобудівних умов та обмежень, які замовнику взагалі не видавалися, у суду наявні підстави для застосування наслідків подання замовником недостовірних даних, а саме скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт, передбачених законом на час виникнення спірних відносин.

Також, суд зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 30464211, право власності на об'єкт нерухомості АДРЕСА_1, 02.07.2014 р. було зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2014 року (а.с. 24).

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем в спірній декларації було зазначено завідомо неправдиві відомості, що й було встановлено безпосередньо позивачем при здійсненні відповідних заходів перевірки, суд вважає, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 від 25.12.2013 р. № 82 підлягає скасуванню.

Згідно до абз. 12 п. 14 Порядку №466 Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Механізм ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів (далі - єдиний реєстр) як єдиної комп'ютерної бази даних визначає Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 N 92.

Згідно п. 3 вказаного Порядку, ведення єдиного реєстру, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього територіальних органів Держархбудінспекції України здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Пунктом 14 Порядку від 24.06.2011 N 92 визначено, що у випадку прийняття наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України чи її територіального органу про скасування реєстрації повідомлень чи декларацій або прийняття рішення суду про скасування реєстрації повідомлення чи декларації уповноважені особи виключають дані про їх реєстрацію з єдиного реєстру.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, в адміністративному позові позивач просить суд зобов'язати Департамент Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області видати наказ та виключити Декларацію про початок виконання будівельних робіт № 82.

З метою повного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 25.12.2013 р. № ОД 82.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноваженьадміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин, суд за правилами, встановленими ст.86 КАС України, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради- задовольнити.

Скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № ОД 82 від 25 грудня 2013 року.

Зобов'язати Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № ОД 82 від 25 грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 15.04.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

.