Справа № 2а-8746/12/1370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-8746/12/1370

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 81/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря – Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Державного підприємства «Львіввугілля» та Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області до Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, третя особа Державне підприємство «Львіввугілля», про скасування постанов та зобов’язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області (далі - УПФ) звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції (далі - ДВС) в якому просило, скасувати постанови відповідача від 19.09.2012 про зупинення виконавчих проваджень за виконавчими листами №№2а-2384/2012, 2а-2385/2012, 2а-2386/2012, 2а-3693/2012 та 2а-3701/2012 виданих Львівським окружним адміністративним судом 30.07.2012, 23.07.2012, 05.07.2012 та 20.06.2012 відповідно; зобов’язати ДВС вивести із зведеного та поновити виконавче провадження за вказаними вище виконавчими листами.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій не відносяться до заборгованості у сфері енергопостачання (енергоспоживання), несплату електроенергії чи податкового боргу, а тому положення Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (далі – Закон №2711-IV) не можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження по виконанню виконавчих документів виданих на стягнення таких витрат згідно п.15 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон №606-XIV).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року в справі №2а-8746/12/1370 заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанову ДВС від 19.09.2012 про зупинення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа виданого цим судом від 20.06.2012 №№2а-3693/12/1370 та 2а-3701/12/1370. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило Державне підприємство «Львіввугілля» (далі - ДП), яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову та зупинити виконавчі провадження. В апеляційній скарзі покликається на те, що на строк участі підприємств паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК) у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, однак вказане безпідставно не взято до уваги судом першої інстанції та не враховано, що процедура погашення заборгованості діє до 01.01.2013.

Також, на рішення суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу УПФ, яке не погодившись із таким в частині відмови в задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить таке скасувати в цій частині та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на обставини викладені у позовній заяві та вказує, що такі безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції, у зв’язку із чим зроблено помилковий висновок про необхідність зупинення виконавчих проваджень по частині виконавчих листів.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Однак, не погоджується із вказаною постановою в частині відмови у задоволенні позову, у зв’язку із чим просить апеляційну скаргу ДП залишити без задоволення, а оскаржувану постанову скасувати в цій частині та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу УПФ належить задовольнити частково, а апеляційну скаргу ДП слід залишити без задоволення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що Законом №2711-IV передбачено зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо підприємств ПЕК із стягнення лише тієї заборгованості, яка виникла до 01.01.2012.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, в 11.09.2012 відповідачем було відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого листа виданого Львівським окружним адміністративним судом: 30.07.2012 №2а-2384/12/1370 – ВП №34222330 (а.с.9); 23.07.2012 №2а-2385/12/1370 – ВП №34222125 (а.с.12); 05.07.2012 №2а-2386/12/1370 – ВП №34222220 (а.с.15); 20.06.2012 №2а-3693/12/1370 – ВП №34224942 (а.с.18); 20.06.2012 №2а-3701/12/1370 – ВП №34222459 (а.с.21)

19.09.2012 вказані виконавчі провадження були приєднані до зведеного виконавчого провадження ВП №3594016 (а.с.10, 13, 16, 19, 22).

19.09.2012 виконання виконавчих проваджень ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220, ВП №34224942, ВП №34222459 зупинено на підставі п.15 ч.1 ст.37 Закону №606-XIV у зв’язку із внесенням ДП до реєстру ПЕК (а.с.11, 14, 17, 20, 23).

Не погодившись із такими діями та рішеннями ДВС, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає, згідно преамбули, Закон №606-XIV.

Пунктом 15 ч.1 ст.37 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства ПЕК до Реєстру підприємств ПЕК, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону №2711-IV.

Відповідно до ст.2 Закону №2711-IV, цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств ПЕК.

Дія цього Закону поширюється на підприємства ПЕК, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Пунктом 1.3 ст.1 Закону №2711-IV до учасників розрахунків віднесено підприємства ПЕК, суб'єкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з п.1.4 ст.1 Закону №2711-IV заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Наведеною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні Закону №2711-IV, на які поширюється положення п.15 ч.1 ст.37 Закону №606-XIV щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

Відтак, обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом №2711-IV, а внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств ПЕК, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом №2711-IV.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 18 грудня 2012 року в справі №21-405а12 та ухвалою від 06 жовтня 2010 року в справі №6-7733св10, які також в свою чергу узгоджуються з Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до положень Закону №2711-IV його дія поширюється на паливно-енергетичні підприємства та суб'єкти господарської діяльності, перераховані в п.1.3 ст.1 цього Закону, щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії.

ДП не належить до учасників розрахунків наведених в п.1.3 ст.1 Закону №2711-ІV, а його борг не є боргом у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи несплатою за електроенергію або податковим боргом, оскільки виник внаслідок стягнення з підприємства фактичних витрат УПФ на виплату та доставку пільгових пенсій, на які не поширюються норми податкового законодавства і Закону №2711-ІV.

Таким чином, дія Закону №2711-IV на правовідносини, що виникли між позивачем та ДП, не поширюється, що виключає правові підстави для зупинення ДВС виконавчих проваджень ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220, ВП №34224942 та ВП №34222459 на підставі п.15 ч.1 ст.37 Закону №606-XIV.

Щодо позовних вимог УПФ про зобов’язання відповідача вивести із зведеного виконавчого провадження ВП №3594016 та поновити виконавчі провадження ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220, ВП №34224942, ВП №34222459, то апеляційний суд вважає такі безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд не вправі підміняти собою виконавчий орган та зобов’язувати останнього вчиняти конкретні дії, віднесені до виключної компетенції ДВС.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог УПФ щодо визнання протиправними та скасування постанов ДВС про зупинення виконавчого провадження від 19.09.2012 ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220, ВП №34224942 та ВП №34222459.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, то апеляційну скаргу УПФ належить задовольнити частково, апеляційну скаргу ДП залишити без задоволення, а оскаржувану постанову скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування постанов державного виконавця від 19.09.2012 ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220 та прийняти нову постанову в цій частині про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Червонограді Львівської області задовольнити частково, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними та скасування постанов Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження від 19 вересня 2012 року ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220 та прийняти нову постанову в цій частині, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження від 19 вересня 2012 року ВП №34222330, ВП №34222125, ВП №34222220.

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 10 квітня 2015 року.