Справа № 357/18034/14-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області ( далі - відповідач ) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014 р.;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014 р.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, так як, на її думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку УПФУ в Білоцерківському районі Київської області, є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, віднесена до 4 категорії та проживає в зоні радіоактивного забруднення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійні виплати, передбачені ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2014 році повинні були здійснюватися в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, відповідно до обмежень, регламентованих Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а отже підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, судова колегія судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 796-ХІІ ), «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ( далі - Закон № 1622-VІІ ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а відповідно до неї в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 51 Закону № 796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком регламентовано ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, а розмір мінімальної заробітної плати для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до моменту внесення до нього змін Законом № 1622-VІІ, тобто до 02.08.2014 р., не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування положень ст.ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ.

На підставі Закону № 1622-VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктами 6-7, відповідно до яких норми ст.ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що доплата до пенсії за проживання в зоні радіоактивного забруднення та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. включно мали нараховуватись і виплачуватись пенсіонерам у відповідності до положень Закону № 796-ХІІ, а не за постановами КМУ.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку і виплати їй щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у 2014 році в період до 02.08.2014 р. включно, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом 29.11.2014 р., що підтверджується відтиском штампу поштового відділення на конверті / а.с. 18 /.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України закріплено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, регламентований адміністративним процесуальним законодавством шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду може бути поновлений судом виключно за наявності поважних причин його пропуску. За відсутності таких причин суд повинен залишити позовну заяву без розгляду.

Виходячи з викладеного колегія суддів звертає увагу на те, що позовні вимоги за період з 01.01.2014 р. по 29.05.2011 р. включно були заявлені позивачем поза межами строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, при зверненні до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом ОСОБА_2 не заявляла клопотання про поновлення пропущеного нею строку звернення до суду та не вказала поважні причини його пропуску.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що наведені обставини помилково не були враховані судом першої інстанції, що призвело до порушення ним норм матеріального та процесуального права і є правовою підставою для скасування судового рішення.

З огляду на це та з урахуванням приписів п. 9 ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 203, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову суду, адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 р. по 29.05.2014 р. включно залишити без розгляду, позовні вимоги за період з 30.05.2014 р. по 02.08.2014 р. включно - задовольнити, а в іншій частині адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 р. по 29.05.2014 р. включно - залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 30.05.2014 р. по 02.08.2014 р. включно - задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області у здійсненні ОСОБА_2 нарахування та виплати доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30.05.2014 р. по 02.08.2014 р. включно.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30.05.2014 р. по 02.08.2014 р. включно.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова в частині про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовних вимог без розгляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанова в частині про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.