Справа № 810/571/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/571/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Грибан І.О., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

за участю:
представника позивачаХахіної Є.В.
представника відповідачаНорець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантек-Виробництво" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантек-Виробництво" до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 10.02.2015 № 1 про відмову у застосуванні процедури податкового компромісу, а також просив суд визнати узгодженим та досягнутим податковий компроміс на підставі заяви від 28.01.2015 про застосування податкового компромісу на суму 557318,84 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання з'явився представник позивача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2014 Миронівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління у Київській області прийняла податкове повідомлення-рішення від № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 835978,26 грн., з яких: 557318,84 грн. - за основним платежем; 27,8659,42 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі № 810/4224/14 у задоволенні позову відмовлено повністю і вказане судове рішення набрало законної сили з моменту проголошення у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, 28.01.2015 позивач звернувся до Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою від 28.01.2015 № 219 (вх. 337/10 від 28.01.2015) про застосування податкового компромісу стосовно неузгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеної згідно з податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2014 № .

05.02.2015 позивач, згідно з платіжним дорученням № 145, перерахував до Державного бюджету України кошти у сумі 27865,94 грн., тобто 5% від суми податкового зобов'язання за основним платежем, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.04.2014 № , які визначено як суми податку на додану вартість.

10.02.2015 відповідачем прийнято рішення № 1 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу, яким контролюючий орган відмовив у застосуванні процедури податкового компромісу, мотивуючи власну позицію фактом узгодження податкових зобов'язань з ПДВ, визначених податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2014 № у зв'язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі № 810/4224/14.

Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем правомірно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до п. 11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

За визначенням пункту 1 підрозділу 92 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Пунктом 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що у разі несплати платником податків податкового зобов'язання у відповідному розмірі, таке зобов'язання вважається неузгодженим, натомість якщо платник сплатив таку суму, то компроміс вважається досягнутим, при цьому, момент узгодження грошового зобов'язання в такому випадку переноситься на момент звернення платника із заявою про ініціювання процедури податкового компромісу.

Тобто, податковий компроміс не може вважатися досягнутим до моменту здійснення оплати відповідної суми (п.8), водночас несплата такої суми в будь-якому випадку має наслідком неузгодженість податкового зобов'язання в силу пункту 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (останнє речення).

При цьому, відповідно до пункту 56.18 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заява про застосування податкового компромісу стосувалась податкового зобов'язання, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.04.2014 № , з приводу правомірності визначення якого тривав судовий спір. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Пантек-Виробництво» відмовлено і вказане судове рішення набрало законної сили з моменту проголошення у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із заявою про застосування податкового компромісу позивач звернувся до податкового органу 28.01.2015, а визначені законом 5 % від суми податкового зобов'язання сплатив 05.02.2015.

Отже, за наведених обставин, станом на 29.01.2015 податковий компроміс не міг вважатися досягнутим у зв'язку із нездійсненням заявником на цей момент оплати податкового зобов'язання у визначеній сумі, в свою чергу несплата такої суми в будь-якому випадку має наслідком неузгодженість податкового зобов'язання в силу пункту 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Разом з тим з 29.01.2015 податкове зобов'язання, визначене на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.04.2014 № , набуло ознак узгодженого у відповідності до пункту 56.18 Податкового кодексу України у зв'язку із набранням законної сили судовим рішенням.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач, ініціювавши процедуру податкового компромісу шляхом звернення до контролюючого органу з відповідною заявою 28.01.2015, враховуючи, що тривала процедура судового оскарження в апеляційному порядку вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративній справі № 810/4224/14, повинен був повідомити про це суд, з метою вирішення судом питання про надання сторонам строку для досягнення податкового компромісу (що в розумінні КАС України є примиренням сторін).

В даному випадку, колегією суддів встановлено, що позивач не повідомив суд апеляційної інстанції про ініціювання ним 28.01.2015 процедури податкового компромісу, питання про надання сторонам часу для його досягнення не вирішувалося і 29.01.2015 Київським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову у справі № 810/4224/14, якою залишено в силі податкове повідомлення-рішення від 23.04.2014 № , у зв'язку з чим, зважаючи на положення статті 56.18 ПК України, досягнення податкового компромісу стало неможливим, так як судове рішення, в силу статті 254 КАС України, набрало законної сили.

Більше того, за змістом пункту підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, із прийняттям судом апеляційної інстанції постанови у справі № 810/4224/14 досягнення податкового компромісу, в силу наведеної норми, унеможливлюється.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання узгодженим та досягнутим податковий компроміс на підставі заяви від 28.01.2015 про застосування податкового компромісу на суму 557318,84 грн., а також скасування рішення від 10.02.2015 № 1 про відмову у застосуванні процедури податкового компромісу, задоволенню не підлягають, оскільки підстави для його застосування відносно вищеназваного податкового зобов'язання у контролюючого органу відсутні, зважаючи на його узгодженість у зв'язку із наявністю судового рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що єдиною і достатньою підставою для узгодження грошового зобов'язання є факт звернення до фіскального органу із заявою про ініціювання процедури податкового компромісу, оскільки в контексті пунктів 7 та 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. В свою чергу, нездійснення оплати грошового зобов'язання у відповідному розмірі унеможливлює як визнання такого зобов'язання узгодженим (п. 7 останнє речення) так і досягнення податкового компромісу взагалі (п.8). Натомість якщо платник сплатив таку суму, то компроміс вважається досягнутим, при цьому, момент узгодження грошового зобов'язання в такому випадку переноситься на момент звернення платника із заявою про ініціювання процедури податкового компромісу.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантек-Виробництво" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантек-Виробництво" до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіІ.О. Грибан

О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 14 квітня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.