Справа № 0670/8861/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015р. м. Київ К/800/45099/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до завідувача сектору ДІС ВГІРФО управління Міністерства внутрішніх справ України Островської Наталії Олегівни, управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Просив визнати неправомірними дії завідувача сектору ДІС ВГІРФО управління Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України для тимчасових поїздок за кордон.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він надав усі документи, передбачені Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (далі - Правила), для оформлення паспорта громадянина України для тимчасових поїздок за кордон. Вважав вимоги відповідача щодо обов'язку замовлення платних послуг, надання квитанції про сплату таких послуг, а також надання додаткових квитанцій про сплату вартості бланка такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії завідувача сектору ДІС ВГІРФО УМВС України в Житомирській області щодо вимог надати довідку про судимості, квитанцію про оплату послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 795 від 4 червня 2007 року, фотокопії паспорта громадянина України та тимчасового посвідчення офіцера запасу; вимог сплатити 120 грн. за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон; відмови у прийнятті поданих позивачем документів. Зобов'язано управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_4 паспорт громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів. В решті позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 серпня 2013 року змінено постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року в частині. Викладено абзац третій постанови суду першої інстанції в новій редакції та зобов'язано управління Державної міграційної служби України в Житомирській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судовго рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач 12 липня 2012 року з метою оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон звернувся до завідувача сектором ДІС ВГІРФО УМВС України в Житомирській області, подавши заяву-анкету, паспорт громадянина України, оригінал та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, дві фотокартки 3,5 х 4,5 сантиметра, квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170 грн., тимчасове посвідчення офіцера запасу. Однак, у видачі паспорта йому було відмовлено, оскільки він не оплатив додаткових послуг за видачу та оформлення паспорта відповідно до Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 та Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 року № 795. Крім того, від нього вимагалося подання інших документів, не передбачених Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що постанови Кабінету Міністрів України № 1098 від 26 жовтня 2011 року та № 795 від 4 червня 2007 року не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони суперечать Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилам, до того ж не регулюють правовідносин у сфері оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон, а відтак дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України для тимчасових поїздок за кордон є неправомірними.

Змінюючи частково постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції повністю погодився з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що втручання в дискреційні повноваження управління Державної міграційної служби України в Житомирській області є недопустимим, а тому змінив рішення суду першої інстанції в цій частині та зобов'язав вказаний орган державної влади повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вищезазначеного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1995 року № 231 прийняв Правила, пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10х17 грн. (статті 2, 3 вказаного Декрету).

Разом з цим у пункті 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 року № 795, визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Таким чином, сплата установленого Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Крім того, ні Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098, ні Правилами не встановлено вартості бланка паспорта.

Отже, вимоги відповідача надати документи та сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами - спеціальними правовими актами, що врегульовують ці правовідносини є безпідставними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2013 року (справа № 21-416а13).

Ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду примусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача. А суд апеляційної інстанції обґрунтовано змінив постанову суду апеляційної інстанції в частині оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів та зобов'язав відповідача повторно розглянути вказане питання.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції та змінене судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 серпня 2013 року та змінену постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк