Справа № 162/1286/13-а, 2а-162/255/13
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Справа № 12423/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області, Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області, Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Позивачка просила визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 29396608 від 30.12.2011 року та скасувати дану постанову.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2013 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Міщук І.В. щодо винесення постанови серії ВП № 29396608 від 30.12.2011 року про закінчення виконавчого провадження.

Скасовано постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Міщук І.В. серії ВП № 29396608 від 30.12.2011 року про закінчення виконавчого провадження.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відділ державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем зобов'язано боржника виконати рішення негайно. Рішення суду в частині нарахування підвищення до пенсії було виконано боржником. Щодо виплати позивачці підвищення до пенсії, то в даній частині рішення суду виконане не було через відсутність бюджетних коштів. Крім того, головним державним виконавцем було враховано, що управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі є державною (бюджетною) установою.

Враховуючи вищевказане, апелянт вважає, що головний державний виконавець здійснив усі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду, тому постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 29396608 від 30.12.2011 року прийнята обгрунтовано.

Апелянт просить скасувати постанову Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2013 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-а-4466/11, виданого Любешівським районним судом Волинської області 18.10.2011 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.2 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 28.06.2011 року по 22.07.2011 року з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції.

30.12.2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Міщук І.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки через відсутність фінансового ресурсу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області не має можливості провести виплату нарахованих по виконавчому листу коштів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно п. 9 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав (ч. 3 ст. 75).

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Як видно з матеріалів справи, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження мотивована тим, що невиконання рішення суду зумовлене відсутністю фінансових ресурсів в управлінні Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області.

Крім того, державний виконавець в постанові про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2011 року зазначає, що постанови про накладення штрафу на посадових осіб боржника не виносилися.

Беручи до уваги обставини справи, зокрема те, що державним виконавцем не було вжито належних заходів для виконання рішення суду, постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП № 29396608 від 30.12.2011 року є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Відсутність фінансових ресурсів в боржника, який є бюджетною установою не може бути достатньою підставою для невиконання рішення суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним та всебічним з'ясуванням усіх обставин справи, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на викладене, підставою для її задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2013 року в справі № 162/1286/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський