Справа № 688/1764/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/1764/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стаднійчук Н.Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

31 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення 24 сесії 4 скликання від 03 листопада 2005 року "Щодо вилучення земельних ділянок".

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно з погосподарським обліком земельних ділянок за ОСОБА_4 у 2001-2005 роках рахувалась земельна ділянка площею 0,51 га, у 2006-2010 роках - 0,41 га. (а. с. 80-85), що підтверджується також листами Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №02-09/144 від 29.10.2012 року, №02-18/25 від 27.02.2014 року (а. с. 6-7).

На підставі заяви ОСОБА_4 про вилучення земельної ділянки площею 0,10 га від 25.05.2005 року (а. с. 86) рішенням Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 03.11.2005 року вилучено у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га згідно зі ст. 142 Земельного кодексу України та на підставі поданої заяви (а. с. 59-62).

27.10.2005 року ОСОБА_3 звернулась до Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області із заявою про надання у власність земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (в тому числі земельної ділянки площею 0,10 га, якою користувалась ОСОБА_4.) (а. с. 86).

Рішенням Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 03.11.2005 року надано ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га у власність для ведення особистого селянського господарства. В подальшому право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку зареєстровано нею у встановленому Законом порядку, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1 (а. с. 63).

Не погодившись з рішенням відповідача від 03.11.2005 року в частині вилучення земельної ділянки у ОСОБА_4, ОСОБА_2, як її спадкоємець, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час смерті ОСОБА_4 у неї не було права власності чи права користування земельною ділянкою 0,10 га, то відповідно ОСОБА_2 не набула права на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи також з наступного.

Відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 25.05.2005 року ОСОБА_4 звернулась до Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області із заявою про вилучення земельної ділянки площею 0,10 га (біля ОСОБА_3.).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що ОСОБА_4 заяву про вилучення у неї земельної ділянки не подавала з огляду на те, що була неписьменною та неграмотною, тому не могла виконувати складні рукописні тексти. Текст заяви, на думку позивача, виконаний не її матір'ю, а іншими особами.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги, оскільки копія заяви ОСОБА_4 долучена до матеріалів справи (а. с. 86), а доказів виконання її підробки матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Отже, сумніви позивача стосовно достовірності заяви про вилучення земельної ділянки мають бути підтверджені належними доказами, яких до матеріалів справи не долучено.

На підставі поданої ОСОБА_4 заяви Пліщинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області вирішено вилучити у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га згідно зі ст. 142 Земельного кодексу України на підставі поданої заяви.

Вказане рішення прийнято відповідачем відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України, якою встановлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача.

Як встановлено судом, правовідносини між ОСОБА_4 та Пліщинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області виникли з приводу добровільної відмови ОСОБА_4 від права постійного користування земельною ділянкою, а відтак зазначене у протоколі сесії Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 03 листопада 2005 року формулювання "вилучити земельну ділянку", на думку колегії суддів, не змінює юридичного змісту цих правовідносин. Крім того, Пліщинська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, приймаючи оскаржене рішення керувалась нормами Земельного кодексу України, якими встановлено порядок добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою.

Порядок вилучення земельних ділянок регулює ст. 149 Земельного кодексу України, яка в даному випадку відповідачем не застосовувалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.