Справа № 814/87/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

10 березня 2015 року Справа № 814/87/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит" Магазин "Жемчужина", пр. Леніна, 11,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55000

доГоловного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001

проскасування наказу від 25.11.14р. №849,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворіт» Магазин «Жемчужина» звернулось до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 25.11.2014 року за №849.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковою на підставі наказу та направлень у листопаді 2014 року було проведено перевірку ТОВ «Фаворит» Магазин «Жемчужна», але позивач вважає даний наказ протиправним, оскільки ГУ Міндоходів у Миколаївській області не має законних підстав для проведення перевірки у зв'язку з тим, що з 15.08.2014 року до 31.12.2014 року діє мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання .

Відповідач надав до суду письмові заперечення та додаткові пояснення, згідно яких вважає дії податкової щодо видачі оскаржуваного наказу та проведення на підставі нього перевірки такими, що повністю відповідають нормам діючого законодавства, а відтак даний наказ є правомірним.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

28 листопада 2014 року на підставі направлень №1293/14-29-03-01-36 та №1294/14-29-03-01-36 від 25.11.14 р. та наказу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області «Про проведення фактичної перевірки» від 25.11.14 р. за №849 (арк. с. 8, далі-Наказ на проведення перевірки) головними державними ревізорами - інспекторами відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ Міндоходів у Миколаївській області Лепською Людмилою Вікторівною та Ракіповим Владиславом Руслановичем у магазині «Жемчужна» ТОВ «Фаворит» м. Южноукраїнськ. Миколаївська обл., пр. Леніна, 11 було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт перевірки від 03.12.14 р. №361/14-29-21-12/25375876.

Позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VІІ від 31.07.2014 року Верховною радою України було доповнено вказаний Закон ст. 31 такого змісту «установити, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюється протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу КМУ або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки». Так як, вищезазначеним Законом чітко прописано найменування контролюючого органу, який має право на проведення перевірки, а Головне управління Міндоходів у Миколаївській області на думку позивача не є ні Державною фіскальною службою України ні її структурним підрозділом та позивач ніяких заявок щодо проведення перевірки не надав вважає, що посадові особи відповідача приймаючи наказ про проведення перевірки та здійснюючи на підставі такого наказу перевірку є протиправними. Крім цього жодного документу, який би пов'язував відповідача з Державною фіскальною службою, документу на проведення перевірки оформленого та підписаного від імені Державної фіскальної служби перевіряючими надано не було.

Суд надаючи правову оцінку обставинам та відносинам, що виникли між сторонами, виходить з наступного.

В розумінні ст.41 Податкового кодексу України Головне управління Міндоходів у Миколаївській області є контролюючим органом у сфері контролю за дотриманням законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів відповідно до наступних нормативно-правових актів.

Головне управління Міндоходів у Миколаївській області здійснює функції у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів відповідно до наступних нормативно-правових актів:

- ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР (надалі за текстом - Закон №481), відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України;

- Положення про Головне управління Міндоходів у Миколаївській області, затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів від 17.04.2013 № 56, відповідно до якого Головне управління Міндоходів виконує роботу, пов'язану із здійсненням ліцензування діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Отже, відповідач є територіальним органом Міндоходів, підпорядкованим йому.

Відповідно до п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності такої обставини:

- отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту Головою Комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Миколаївській області Кущенко О.В. видано наказ на приведення фактичної перевірки позивача.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача, якими він обґрунтовує протиправність наказу на проведення перевірки, а саме: перевірки підприємств протягом серпня - грудня 2014 року повинні проводитися тільки Державною фіскальною службою України, до якої відповідач на час винесення наказу на проведення перевірки ніякого відношення не має.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 160 "Про утворення Державної фіскальної служби", утворено Державну фіскальну службу, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми, та головне, що у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи (ст. 108 Цивільного кодексу України). Процес реорганізації шляхом перетворення завершується створенням нової юридичної особи, яка стає правонаступником усіх прав та обов'язків юридичної особи, що припинила свою діяльність. Отже, перетворення юридичної особи призводить до її припинення та характеризується універсальним правонаступництвом.

Крім того, слід зазначити, що для проведення реорганізації Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення, необхідно проведення визначених законодавчими актами дій.

Так, Наказом Державної фіскальної служба України від 18 липня 2014 р. №2 "Про початок діяльності Державної фіскальної служби України", у зв'язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року N 651-р "Питання Державної фіскальної служби" та керуючись Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року N 236, зокрема п. 6 зобов'язано:

Територіальним органам Міндоходів забезпечити виконання функцій та завдань Міндоходів, що перейшли до ДФС.

Кабінет Міністрів України Постановою № 311 від 6 серпня 2014 р. "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", утворив, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком.

Крім того, уряд доручив реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДФС.

Таким чином, на час видання Відповідачем наказу від 25.11.2014р. №849 ГУ Міндоходів у Миколаївській області, правонаступником якого після завершення процедури реорганізації буде ГУ ДФС у Миколаївській області, мало повноваження на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Також, суд зазначає, що згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, на думку суду, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Вказана позиція також висловлена Вищим адміністративним судом України при прийнятті рішень з зазначеним предметом спору (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014р. по адміністративній справі №К/800/32767/13, Ухвала Вищого адміністративного суду України від 19.02.2014р. по адміністративній справі №К/800/56894/13 та ін.).

Отже, суд доходить висновку, що наказ про проведення перевірки позивача є таким, що винесений відповідно до норм діючого законодавства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що наказ про проведення перевірки позивача №849 від 25.11.2014 року є правомірним, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич