Справа № 2-а-905/09
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа: № 2-а-905/09

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріальних збитків і стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області ( далі - відповідач ) про ( з урахуванням заяв про зміну позовних вимог ):

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням повної суми 6332,42 крб. з довідки від 30.12.1991 р. № 1;

- зобов'язання відповідача провести ОСОБА_2 виплату невиплаченої суми пенсії;

- зобов'язати відповідача прийняти від позивача нову довідку про заробітну плату для заміни існуючої;

- вказати відповідачу на неправомірність встановленого ним нормативу стажу позивача і зобов'язати відповідача провести позивачу доплату за надлишковий стаж, у відповідності до Закону України № 231-V ( 231-16 ) у редакції від 05.10.2006р.;

- зобов'язати відповідача поновити довідку про заробітну плату від 30.12.1991 р. у повному обсязі з відповідними наслідками;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі: 27,17 грн. - поштові витрати на рекомендовані листи, 35,22 грн. - витрати на ліки, 187,00 грн. - транспортні витрати, 20,00 грн. - витрати на виготовлення ксерокопій.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 10 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2006 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 22 лютого 2007 року зазначені рішення судів першої і апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 19 липня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2008 року, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 11 червня 2009 року зазначені рішення судів першої і апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2011 року, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 03 лютого 2015 року зазначені рішення судів першої і апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року провадження у справі було закрито.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Богуславського районного суду Київської області, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У ч. 1 ст. 2 КАС України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У ч. 2 ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що спір набуває ознак публічно-правового та підлягає вирішення в порядку адміністративного судочинства за наявності одночасної сукупності наступних умов: 1) наявність серед суб'єктів спору суб'єкта владних повноважень; 2) виникнення спору у зв'язку зі здійсненням ним владних управлінських функцій; 3) предметом оскарження повинні бути рішення, дії чи бездіяльність такого суб'єкта влади.

При цьому, звертаючись до адміністративного суду з позовними вимогами публічно-правового характеру позивач має право одночасно в рамках цього ж провадження пред'явити відповідачу - суб'єкту владних повноважень вимоги про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, яка була завдана незаконними діями, бездіяльністю чи рішенням суб'єкта влади.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 27 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Разом з тим, колегія суддів встановила, що у своєму позові ОСОБА_2, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог / Т. 1 а.с. 62, 210, Т.2 а.с. 123 /, ставить вимоги про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання його вчинити певні дії та стягнення з нього матеріальних збитків і моральної шкоди, що фактично, на думку позивача, були завдані їй незаконними діями і бездіяльністю відповідача - суб'єкта влади.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що даний спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що закриття судом першої інстанції провадження у цій справі призвело до затягування судового розгляду справи та порушення прав позивача на розгляд судом її справи упродовж розумного строку, на доступ до правосуддя та справедливий суд, які регламентовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

При цьому, колегія суддів зазначає, що на важливості, необхідності належного забезпечення і гарантування зазначених прав особи Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував і звертав увагу держави України у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Странніков проти України» від 03.05.2005 р., «Павлюлинець проти України» від 06.09.2005 р., «Лещенко і Толюпа проти України», «Смирнова проти України» від 08.11.2005 р., «Антоненков та інші проти України» від 22.11.2005 р.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно і неправильно визначено зміст позовних вимог ОСОБА_2 та порушено норми процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про закриття провадження у справі, а тому ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до Богуславського районного суду Київської області.

Відповідно до ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Богуславського районного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.