Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015р. м. Київ К/9991/60228/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2010р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010р. у справі за позовом ОСОБА_1, виробничо-комерційної фірми «Зевс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Кентавр», Товариства з обмеженою відповідальністю торговельно-промислове підприємство «Київська Русь» до прокуратури Житомирської області, прокурора Житомирської області, начальника відділу прокуратури Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій та бездіяльності щодо розгляду його звернення від 10.11.2001р. протиправними та зобов'язання вчинити дії по належному її розгляду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2008р. відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2010р. змінено в частині підстави відмови у відкритті провадження в адміністративній справі щодо вимог про визнання протиправними бездіяльності та дій прокурора Житомирської області, в решті скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2010р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно частин 3, 4 статті 15 цього Закону відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на заяву позивача до прокуратури Житомирської області від 10.11.2001р. начальником відділу прокуратури Житомирської області Сірохою Л.К. надано відповідь від 25.12.2001р.

Вважаючи своє право порушеним, оскільки відповідь на його скаргу була надана не прокурором Черненком М.А., до якого він безпосередньо звертався, та у зв'язку із ненаданням відповіді на всі його питання, позивач оскаржив вказану бездіяльність до суду.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19.03.2002р. зобов'язано прокурора Житомирської області Черненка М.А. надати відповідь на заяву позивача від 10.11.2001р. відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

У наданій прокурором Житомирської області Черненком М.А. позивачу відповіді від 15.05.2002р. йому було повідомлено, що заява від 10.11.2001р. вирішена у встановленому законом порядку, з прийняттям постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, роз'яснено порядок оскарження постанови.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачі діяли в межах, порядок та строки, встановлені законом, звернення позивача належним чином розглянуті, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідачі вжили передбачених законом заходів по розгляду його звернення про результати такого розгляду позивача повідомлено в зв'язку з чим суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позову.

У випадку незгоди позивача з прийнятими процесуальними рішеннями в рамках кримінального провадження такі можуть бути оскаржені в порядку кримінального судочинства.

Крім того, оскільки обов'язок розгляду звернення позивача від 10.11.2001р. покладено на відповідача саме рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19.03.2002р., а тому вимоги позивача фактично свідчить про його незгоду з належним виконанням такого рішення.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2010р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський