Справа № 821/96/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 р. Справа № 821/96/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., Косцової І.П.,

за участю секретаря - Шановської М.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Херсоні) про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2013 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 11425,00 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 7617,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3808,50 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що податковим органом при проведенні перевірки не було з'ясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, а саме: односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання послуг.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби № від 22.01.2013 року, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 11425,50 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 7617,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3808,50 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 115, 00 грн. (Сто п'ятнадцять гривень 00 коп.).

В апеляційній скарзі, Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований 28.03.1995 р. Виконавчим комітетом Херсонської міської Ради, Свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_2, номер запису про державну реєстрацію 00726. Перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні.

Відповідно до Довідки Головного управління статистики у Херсонській області, видами діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД є: виробництво макаронних виробів; виробництво м'ясних продуктів; оптова торгівля м'ясом та м'ясопродуктами; роздрібна торгівля м'ясом та м'ясними продуктами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту; перероблення та консервування овочів та фруктів, не віднесене до інших групувань.

Також, судом встановлено, що у період з 21 грудня 2012 року по 28 грудня 2012 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку поданої податкової звітності з податку на додану вартість суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3, по взаємовідносинам з ПП «Трейд Групп Сервіс» за вересень 2011 р.

За результатами даної перевірки складено акт №128/17-2/НОМЕР_1 від 08.01.2013 року (далі - акт). (т.1, а.с. 16-26).

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_3 п. 198.3 ст. 198, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, внаслідок чого порушення ФОП ОСОБА_3 занижено суму податку на додану вартість за вересень 2011 року на загальну суму 7617,33 грн. (т.1, с. акта 11, а.с. 26).

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 22.01.2013 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 11425,00 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 7617,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3808,50 грн. (т.1, а.с. 6).

Не погоджуючись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2013 року по справі №821/1224/13-а відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2013 року залишено без змін.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.11.2014 р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 22.01.2013 року № прийнято відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про задоволення позову судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Щодо завищення податкового кредиту за вересень 2011 року на загальну суму 7617,33 грн. по господарським взаємовідносинам з ПП «Трейд Групп Сервіс», суд зазначає наступне.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою було неможливо підтвердити достовірність фактичного вчинення господарських операцій позивача з ПП «Трейд Групп Сервіс», що свідчить про укладання угод без мети настання реальних наслідків та направлені на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ФОП ОСОБА_3 відсутні документи щодо придбання послуг від ПП «Трейд Групп Сервіс», судом першої інстанції було досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Як вбачається з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Вітар» було укладено договори оренди майна №6077/2-Х від 01.01.2006 р., від 03.02.2007 р. відповідно до яких Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування охолоджувачі (морозильні камери), що надається для зберігання і продажу продукції орендодавця. (т.1. а.с. 92-99).

Виконання даних договорів підтверджується наданими суду доказами, а саме: Актом приймання -передачі №1 від 01.01.2006 р. до договору оренди №6077/2Х від 01.01.2006 р.; Додатковою угодою №1 від 27.03.2007 р. до Договору оренди майна №6077/3 від 03.02.2007 р.; актом приймання - передачі №1 від 27.03.2007 р. до Договору оренди майна №6077/3 від 03.03.2007 р.; Расход морозильних камер № від 07.11.2011 р. на загальну суму 3208,40 грн., № від 30.12.2011 р. на загальну суму 17405,15 грн. (а.с. 100-104).

Також, 01.01.2011 р. позивачем для здійснення своєї господарської діяльності було укладено договір з Приватним підприємством «Трейд Груп Сервіс» про надання послуг №01-01/11 (т.1, а.с. 107-108). Відповідно до умов даного договору Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надати послуги, які беруть участь в його господарській діяльності в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2 даного Договору визначено, що Виконавець надає Замовнику наступні послуги: послуги по обслуговуванню та діагностиці холодильного обладнання, яке знаходиться в магазинах замовника до яких він поставляє свою продукцію; послуги по завантаженню та розвантаженню та по пакуванню продуктів глибокої заморозки в асортименті згідно накладних; кожна така послуга оформлюється додатковою угодою, що визначає загальну суму послуги та ПДВ в тому числі і являється невід'ємною частиною основного Договору.

Виконання умов даного договору підтверджується наданими суду доказами, а саме: додатковою угодою №15 від 01.09.2011 р. до Договору №01.01./11 від 01.01.2011 р.; податковою накладною №82 від 30.09.2011 р. на загальну суму 45704,00 грн. у т.ч. ПДВ 7617,33 грн.; Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2011 р., № ОУ -82 від 30.09.2011 р.; Додатком до договору №2217/253/000057 добровільного страхування майна від 01.03.2011 р. (т.1, а.с. 105-106, 109- 116).

Оплата за отримані послуги підтверджується банківськими виписками за 02.09.2011 р. та 30.09.2011 р. (т. 2, а.с. 8-11).

Отже, позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо придбання товару.

Єдиною підставою для встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентами слугував Акт перевірки від 07.03.2012 року №281/2307/36946994 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Трейд Групп Сервіс» в частині дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за період з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р.» (т.1, а.с. 64-70).

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебувала справа №821/438/14 за позовом ФОП ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду по справі №821/438/14 від 21.03.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 17.09.2013 р. №, № у повному обсязі, від 08.02.2014 р. № в частині застосування штрафних санкцій на суму 3740,00 грн.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014 р. по справі №821/438/14 апеляційну скаргу ДПІ у м. Херсоні Головного управління мін доходів у Херсонській області залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.03.2014 року без змін. (т.1. а.с. 217- 247).

У вищенаведених рішеннях, судами була надана оцінка господарських відносин (про надання послуг по обслуговуванню та діагностиці холодильного обладнання, яке знаходиться в магазинах Замовника, до яких він поставляє продукцію, по завантаженню та по пакетуванню продуктів глибокої заморозки в асортименті відповідно накладних) між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Трейд Груп Сервіс» за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., а саме про доведеність з боку позивача реальності отримання послуг, наявності господарської мети на вчинення відповідних господарських операцій та наявності зв'язку між фактом придбання послуг та господарською діяльністю платника податку, що вказує на доведеність з боку позивача реальності господарських операцій, здійснених ФОП ОСОБА_3 та ПП «Трейд Груп Сервіс».

Таким чином, позивачем надано суду первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

З огляду на зазначене, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно безпідставності тверджень відповідача про документальне не підтвердження отриманих послуг від вказаного контрагента з господарською діяльністю позивача, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 22.01.2013 року № підлягає скасуванню, оскільки прийнято відповідачем безпідставно.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував. В свою чергу позивач довів апеляційному суду протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 квітня 2015 року.

Головуючий:

Судді: