Справа № 806/636/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Житомир справа № 806/636/15

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І., Степанова П.В.,

прокурора Чумаченка А.А.,

представника третьої особи Щерби К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі територіальної громади м.Житомира до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Прокурор міста Житомира в інтересах держави в особі територіальної громади м.Житомира звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Житомирської міської ради з невжиття заходів до встановлення вартості пільгового одноразового проїзду в міському електричному транспорті для студентів вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів; зобов'язати виконавчий комітет Житомирської міської ради винести на розгляд питання встановлення вартості пільгового одноразового проїзду міським електричним транспортом міста Житомира для студентів вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів шляхом внесення змін до рішення від 03.12.2014 року № 579/1 "Про встановлення вартості проїзду в міському пасажирському транспорті загального користування".

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що під час прийняття рішення від 03.12.2014 року № 579/1, було порушено державні інтереси в частині забезпечення реалізації гарантованого діючим законодавством та соціально значущого права наведеної категорії населення на одноразовий пільговий проїзд міським пасажирським транспортом загального користування. Зокрема, підпунктами 1.1. та 1.2 зазначеного рішення, встановлюється загальна ціна місячних проїзних квитків та пільгова вартість проїзного квитка для студентів вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів, в той час як не передбачено вартості пільгового разового проїзду для цієї категорії громадян, що порушує норми Порядку надання пільгового проїзду студентам вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учням професійно-технічних навчальних закладів у міському й приміському пасажирському транспорті та міжміському автомобільному і залізничному транспорті територією України від 04.04.1999 року № 541, Інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом по маршрутах № 150 від 27.05.1996 року та Закону України "Про міський електричний транспорт".

Прокурор підтримав позов з підстав, заявлених у ньому, та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням відкласти розгляд справ без обгрунтування поважності причин такого відкладення. Згідно раніше наданих в судовому засіданні 26.03.2015 року пояснень, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" в судовому засіданні пояснив, що законодавством не передбачено, яким саме чином має надаватись пільга на проїзд - шляхом продажу місячних проїзних чи разових квитків. Враховуючи те, що рішенням виконкому вимоги законодавства щодо встановлення пільгового проїзду для студентів вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів фактично виконано встановленням пільгових місячних проїзних квитків, а введення додаткових квитків значно ускладнить обілечування пасажирів в переповненому рухомому складі, у позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у ній, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч.2 ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом з метою представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор повинен надати адміністративному суду докази, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається із змісту позовної заяви, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі територіальної громади міста Житомира, обґрунтовуючи державний інтерес забезпеченням реалізації права на одноразовий пільговий проїзд для студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави представництва інтересів в суді прокуратурою сформульовані у ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру", а саме: інтересів громадянина - його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, що має бути підтверджено прокурором шляхом надання суду відповідних доказів; інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

З огляду на викладене, прокурор може звертатися до суду в інтересах держави, які, в свою чергу, можуть бути пов'язані з необхідністю захисту прав державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, територіальна громада не підпадає під визначення державного органу, підприємства, організації, установи. Більш того, з пояснень прокурора незрозуміло, в чому ж полягає саме державний інтерес у встановленні разового пільгового проїзду для учнів та студентів, оскільки навпаки, при цьому державні інтереси та інтереси окремої групи населення не збігаються, держава у такому випадку буде нести відповідні витрати на компенсацію наданих пільг. Також прокуратурою не надано доказів на підтвердження того, що громадяни вказаної категорії не можуть самостійно звернутись до суду із зазначеним позовом та що вони вважають свої права порушеними, оскільки жодного звернення з цього приводу ними до прокуратури надано не було.

Отже, прокуратурою необґрунтовано належним чином підставу звернення до суду із зазначеним позовом.

Крім того, судом встановлено наступні обставини справи.

Листом прокуратури м.Житомира від 17.10.2014 року № (06-09)14331вих14 повідомлено виконавчий комітет Житомирської міської ради, що проектом рішення "Про встановлення вартості проїзду в міському пасажирському транспорті загального користування" в порушення гарантованих Конституцією та чинним законодавством прав, не передбачено вартості разового квитка для учнів та студентів для проїзду у міському електротранспорті та про необхідність врахування вказаної інформації при доопрацюванні даного проекту рішення (а.с.9-10).

У відповідь, виконавчим комітетом роз'яснено, що студентам вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учням професійно-технічних навчальних закладів надається пільга для проїзду у міському електротранспорті при придбанні місячних проїзних квитків, а обов'язку встановлення вартості разового проїзду для студентів та учнів Порядком надання пільгового проїзду студентам вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учням професійно-технічних навчальних закладів у міському й приміському пасажирському транспорті та міжміському автомобільному і залізничному транспорті територією України від 04.04.1999 року № 541 - не передбачено (а.с.25-26).

03.12.2014 року за № 579/1, виконавчий комітет Житомирської міської ради, розглянувши клопотання комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління", прийняв рішення "Про встановлення вартості проїзду в міському пасажирському транспорті загального користування", яким, зокрема, встановлено:

- вартість проїзду на електротранспорті в розмірі 2 грн;

- вартість місячних проїзних квитків для студентів вузів з денною формою навчання та учнів професійно-технічних навчальних закладів на трамваї - 90 грн, тролейбусі - 90 грн, трамваї-тролейбусі - 97,50 грн (а.с.8).

Відповідно до п."а" пп.2 ч.1 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 1556-VII, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на транспортні послуги.

Частиною 2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 року № 1556-VII та абзацом 11 ст.37 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98 (у редакціях, чинних на момент винесення спірного рішення) передбачено, що здобувачі вищої освіти, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також учні, слухачі професійно-технічного навчального закладу мають право на пільговий проїзд у транспорті у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку надання пільгового проїзду студентам вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учням професійно-технічних навчальних закладів у міському й приміському пасажирському транспорті та міжміському автомобільному і залізничному транспорті територією України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1999 р. № 541 (далі - Порядок), пільговий проїзд у міському й приміському пасажирському транспорті та міжміському автомобільному і залізничному транспорті територією України встановлюється в розмірі половини вартості квитка для студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів незалежно від форм власності.

Визначення поняття квитка міститься в Інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 27 травня 1996 року № 150 ) далі - Інструкція). Квиток (талон) - документ, який надає право пасажиру за оплату користуватися автобусом (трамваєм, тролейбусом). Разовий квиток (талон) надає право на одну поїздку у одному виді транспорту, абонементний квиток надає право на користування одним або більше видами громадського транспорту протягом дії цього квитка (вказано у квитку).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що кошти на пільговий проїзд студентів та учнів у міському транспорті передбачаються у відповідних місцевих бюджетах. А згідно ч. 2 ст.14 Закону України "Про міський електричний транспорт" від 29.06.2004 року № 1914-IV установлення тарифів на проїзд у транспорті здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення беззбиткової роботи перевізників та забезпечення захисту малозабезпечених громадян.

Отже, вказаними нормами не конкретизовано, яким саме чином має надаватись пільговий проїзд для даної категорії населення: шляхом реалізації разових квитків чи абонементного квитка, враховуючи те, що під поняття квиток підпадають обидва їх види. До того ж, встановлення пільгового проїзду має бути в таких розмірах, які є обґрунтованими в межах коштів місцевого бюджету та з урахуванням принципу беззбитковості.

Суд також зазначає, що чинним законодавством не передбачено вимог в частині встановлення пільгової вартості разового проїзду у міському транспорті для студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів.

Таким чином, відповідач, встановивши своїм рішенням пільгову вартість місячних проїзних квитків, не порушив вимоги законодавства України та діяв в межах своїх повноважень, виконавши обов'язок по наданню пільг з перевезення на електротранспорті для даної категорії громадян.

Також суд звертає увагу на наступне.

Згідно Додатку № 1 до Інструкції, кількість поїздок на місяць для абонементних квитків у міському сполученні одним видом транспорту становить 120 поїздок, двома видами транспорту по 65 поїздок (всього 130 поїздок - 65 х 2). Враховуючи те, що спірним рішенням встановлено тариф на проїзд в міському електротранспорті у розмірі 2 грн, повна вартість проїзного для одного виду транспорту становить - 240 грн (120 поїздок х 2 грн), для двох - 260 грн (130 х 2). Відповідно вартість пільгових квитків, згідно норм Порядку, становитиме для учнів ПТУ та студентів половину від повної вартості цих квитків у розмірі 120 грн (240/2) та 130 грн (260/2). В той же час, виконавчим комітетом вартість проїзних квитків як для громадян, так і пільгової категорії населення було встановлено нижче від цієї межі (в сумі 180 грн та 195 грн - громадянам, 90 грн та 97,50 грн - учням ПТУ та студентам, 45 грн та 49 грн - учням шкіл).

Висуваючи вимогу щодо приведення рішення виконкому № 579/1 у відповідність до вимог законодавства у транспортній сфері та зокрема Порядку, прокуратурою не враховано, що в такому випадку виникне необхідність збільшення вартості проїзних квитків для населення міста, ніж тих, що вже встановлені рішенням, що порушить принцип пропорційності та збалансованості інтересів суспільства та окремих його груп.

У вказаному контексті про дотримання таких основоположних принципів при розгляді будь-якого спору вказує практика Європейського суду. Так, у справах ТОВ "Компанія "МАСА інвест груп" проти України, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" зазначено, що втручання держави повинно забезпечувати "справедливий баланс" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Це, зокрема, означає, що між застосованими засобами та переслідуваними цілями має існувати розумна пропорційність та такі засоби не повинні призводити до наслідків, які виходять далеко за межі того, що вимагалося для досягнення очевидної мети.

Враховуючи вказане, та у випадку задоволення зазначеної вимоги, як і вимоги про внесення до рішення № 579/1 вартості разового пільгового квитка для студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів, буде порушено баланс прав різних категорій суспільства, адже за рахунок зменшення фінансового навантаження на одну групу населення, інша група буде нести надмірний тягар та фактично змушена компенсувати різницю в тарифах, оскільки такі витрати можливі лише в чітко окреслених межах видатків місцевого бюджету.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на досліджені обставини справи, неналежні підстави звернення до суду, позовні вимоги в частині визнання бездіяльності виконавчого комітету Житомирської міської ради суд протиправною, а також зобов'язати виконавчий комітет Житомирської міської ради винести на розгляд питання встановлення вартості пільгового одноразового проїзду міським електричним транспортом міста Житомира для студентів вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів шляхом внесення змін до рішення від 03.12.2014 року № 579/1 "Про встановлення вартості проїзду в міському пасажирському транспорті загального користування", є необґрунтованими, тому у позові слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В позові Прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі територіальної громади м.Житомира до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 15 квітня 2015 р.