Справа № 803/2818/13а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 876/2336/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мандзирохи А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі за його позовом до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання дій протиправними скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ :

27 грудня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - ГУ Міндоходів у Волинській області) та скасувати рішення відповідача від 11 грудня 2013 року № 030423-21 про застосування фінансових санкцій у розмірі 6800 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 803/2818/13-а у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати і прийняти нову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення і акт, які прийняті за результатами перевірки ФОП, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Апелянт зазначає, що особи, які складали акт, на підставі якого було винесено рішення про застосування фінансових санкцій, своїми діями спровокували вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, постановою № 4 від 11.09.2013 року адміністративної комісії виконавчого комітету Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області закрито справу про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що продавець ОСОБА_5 сама виправила допущене порушення та зобов'язалась надалі дотримуватись вимог чинного законодавства щодо правил торгівлі.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача обґрунтованість доводів апелянта заперечив, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову ФОП, суд першої інстанції виходив із того, що фактична перевірка позивача була проведена на підставі наказу ГУ Міндоходів у Волинській області, яким було доручено начальнику управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів забезпечити проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_2 у господарській одиниці магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого у с. Світязь Шацького району Волинської області, з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» протягом 10 діб починаючи з 09.08.2013 року. При цьому для проведення перевірки посадовим особам було видано належними чином оформлені направлення.

Крім того, як слідує із листа ГУ Міндоходів у Волинській області № Г/394/21.2-13 від 01.10.2013 року, підставою для прийняття рішення про проведення перевірки було отримання управлінням 01.08.2013 року інформації від ВКМСД УМВС України у Волинській області від 31.07.2013 року, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Таким чином, перевірка позивача була проведена з дотриманням вимог податкового законодавства, встановлених для проведення фактичних перевірок, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ Міндоходів у Волинській області складено акт від 13.08.2013 року, яким, зокрема, зафіксовано порушення ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а саме продаж алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років.

При цьому судом встановлено, що продавцем ОСОБА_5 не заперечується факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітньому.

На підставі акту перевірки від 13.08.2013 року ГУ Міндоходів у Волинській області 11.12.2013 року винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 030423-21, яким за вказане порушення до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 6800,00 грн.

Тому суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до позивача фінансові санкції на загальну суму 6800,00 грн.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Судом встановлено, що підставі наказу ГУ Міндоходів у Волинській області № 188 від 08.08.2013 року та відповідно до направлень № 000013 та № 000014 від 09.08.2013 року посадовими особами відповідача було проведено перевірку суб'єкта господарювання ОСОБА_2 у господарській одиниці магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» з питань дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як встановлено пунктом 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Підставою для проведення перевірки ФОП стало звернення УМВС України у Волинській області № 28/301 від 31.07.2013 року з пропозицією проведення переворок реалі заторів алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях оздоровлення та відпочинку на території Шацького району Волинської області.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що для проведення перевірки ФОП у відповідача були передбачені законом підстави.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, і фактичної перевірки, яка проводиться з підстав, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

Непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення на проведення перевірки або пред'явлення направлення, оформленого з порушенням вимог, установлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податковим органом перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Допуск до перевірки нівелює правові наслідки правових порушень, допущених податковим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки.

У даному випадку, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому як наказ про призначення перевірки, так і дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закону № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 153 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Відповідно до частини четвертої статті 153 цього Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У частині другій статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення вимог статті 153 цього ж Закону законодавець передбачив застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Частиною четвертою статті 153 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Відповідачем було прийнято оспорюване рішення про застосування фінансових санкцій № 030423-21 від 11.12.2013 року щодо ФОП на підставі акту перевірки № 7/21-02/НОМЕР_1 від 14.08.2013 року, якою встановлено, що в магазині-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, зафіксовано факт продажу слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, а саме продажу близько 13 год. 10 хв. продавцем-адміністратором ОСОБА_5 без видачі розрахункового документа за ціною 15,00 грн. однієї пляшки слабоалкогольного напою «Бренді кола» міцністю 8% об спирту об'ємом 0,33 л. При продажу продавець не запитувала про вік покупця, не вимагала документ, що засвідчує особу. Слабоалкогольний напій придбав неповнолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 На момент купівлі слабоалкогольного напою неповнолітньому ОСОБА_6 виповнилось повних 17 років

Факт реалізації пива неповнолітній особі додатково підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 13.08.2013 року № 00027344, письмовими поясненнями продавця магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_5 та самого покупця ОСОБА_6 (а.с. 14-16).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції вважає надуманими покликання апелянта на невстановлення судом першої інстанції факту продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 803/2818/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 02 квітня 2015 року.