Справа № 826/19822/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 квітня 2015 року 08:10 справа №826/19822/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України
треті особи1. ОСОБА_2 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСОЮЗ"
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, ДП "Інформаційний центр"), за участю третьої особи - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_2.), в якому просить: 1) визнати протиправними дії реєстратора Рівненської філії ДП "Інформаційний центр" по внесенню до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14 лютого 2012 року запису за №12164650 про обтяження частки учасника, що становить 100% статутного фонду Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСОЮЗ"; 2) зобов'язати відповідача здійснити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстрацію відомостей про припинення обтяження за записом № від 14 лютого 2012 року про обтяження частки учасника, що становить 100% статутного фонду Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСОЮЗ".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/19822/14; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСОЮЗ" (далі по тексту - третя особа 2, ТОВ "АВТОСОЮЗ"); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05 березня 2015 року представник позивача та третьої особи 2 позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи 1 до суду не прибули.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи 1, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

За даними витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14 лютого 2012 року реєстратором Рівненської філії ДП "Інформаційний центр" внесено запис за №1216450 про реєстрацію приватного обтяження застави рухомого майна на майнові права - частку учасника в розмірі 5 096 250,00 грн., що становить 100% статутного фонду ТОВ "АВТОСОЮЗ" на підставі договору застави корпоративних прав від 23 серпня 2009 року №23082009С.

Обтяжувачем визначено заставодержателя ОСОБА_2, боржником - заставодавця Приватне товариство з обмеженою відповідальністю "КРОССКОМБЕ КОНСАЛТІНГ ЛІМТЕД" (Англія); розмір обтяження - 1 800 000,00 доларів США; термін дії до 14 лютого 2017 року.

11 січня 2013 року реєстратором Рівненської філії ДП "Інформаційний центр" внесено зміни до обтяження, а саме додано боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Позивач вважає, що запис про обтяження від 14 лютого 2012 року за №1216450 порушує його право власності на частку у статутному фонді ТОВ "АВТОСОЮЗ", оскільки на момент реєстрації обтяження Приватне товариство з обмеженою відповідальністю "КРОССКОМБЕ КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД" не являлось власником предмета обтяження; відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_1 визнано власником заставленого майна, що є підставою для припинення зареєстрованого обтяження.

Відповідач надав до суду письмове заперечення проти позову, в якому вказав на відповідність своїх дій вимогам законодавства та, що здійснює виключно механічну функцію по внесенню та виключенню до/та з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження, і не наділений повноваженнями з правової оцінки відомостей, зазначених у заявах про обтяження.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором.

Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання. Відносини щодо рухомого майна, яке належить особі на праві господарського відання, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин щодо рухомого майна, яке належить особі на праві власності.

Стаття 7 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає, що у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним.

Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців або осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Як передбачає частина друга статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830 (далі по тексту - Порядок), державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

За правилами пунктів 6, 7 Порядку відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду.

Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Під час подання заяви обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність.

У заяві зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер; для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості крім тих, що зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку.

З наведених правових норм слідує, що необхідною та достатньою підставою для реєстрації обтяження рухомого майна є подання обтяжувачем належним чином оформленої заяви; при цьому реєстратор не наділений правом переверти достовірність відомостей, зазначених у заяві обтяжувала, та вимагати документи, які підтверджують існування підстав для обтяження.

Водночас обтяження, по своїй суті є обмеженням, що може бути застосоване виключно у відношенні до боржника; у свою чергу, за визначенням статті 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", боржник - це особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження.

Матеріали справи підтверджують, що спірне обтяження зареєстровано на підставі заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна, поданої ОСОБА_6 14 лютого 2012 року; вказана заява містить відомості про обтяжувача та боржника: прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання за межами України ОСОБА_2, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрований боржник - Приватне товариство з обмеженою відповідальністю "КРОССКОМБЕ КОНСАЛТІНГ ЛІМТЕД"; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст - договір застави корпоративних прав від 23серпня 2009 року; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, - майнові права у вигляді частки учасника в розмірі 5 096 250,00 грн., що становить 100% статутного фонду ТОВ "АВТОСОЮЗ"; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію заяви ОСОБА_6 про реєстрацію обтяження рухомого майна від 14 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про формальну відповідність її вимогам частини першої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та пункту 7 Порядку.

Таким чином, з огляду на відповідність заяви про реєстрацію обтяження встановленій формі, суд вважає, що дії реєстратора ДП "Інформаційний центр" по реєстрації обтяження рухомого майна на майнові права - частку учасника в розмірі 5 096 250,00 грн., що становить 100% статутного фонду ТОВ "АВТОСОЮЗ", на час їх вчинення вважались правомірними, а позовні вимоги у цій частині - такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що станом на момент внесення змін до спірного обтяження та станом на день вирішення спору ОСОБА_1 є боржником, що могло б дозволити зареєструвати обтяження на його майно, а саме: доказів того, що позивач має виконати на користь ОСОБА_2 забезпечене обтяженням зобов'язання, або, що позивач є майновим поручителем за таким зобов'язанням; доказів, які б свідчили, що позивач має виконати на користь ОСОБА_2 зобов'язання за договором застави корпоративних прав від 23 серпня 2009 року №23082009С.

При цьому суд звертає увагу, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у справі №1016/2456/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, Компанії з обмеженою відповідальністю "ПІЕЛІТА ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД" та ТОВ "АВТОСОЮЗ" про стягнення заборгованості, звернення на предмет застави, за ОСОБА_8 визнано право власності на частку у статутному фонді ТОВ "АВТОСОЮЗ" у розмірі 98% статутного капіталу ТОВ "АВТОСОЮЗ".

Таким чином, на думку суду обтяження за записом № від 14 лютого 2012 року в частині про обтяження частки учасника у розмірі 98% статутного фонду ТОВ "АВТОСОЮЗ, яке належить ОСОБА_8, порушує право останнього на володіння та розпорядження корпоративними правами.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Частина п'ята статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 є боржником у межах спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстрацію відомостей про припинення обтяження за записом № від 14 лютого 2012 року про обтяження частки учасника, що становить 98% статутного капіталу ТОВ "АВТОСОЮЗ", та задовольнити позовні вимоги у цій частині.

Однак, позовні вимоги про здійснення реєстрації відомостей про припинення обтяження щодо решти частки у статному капіталі ТОВ "АВТОСОЮЗ" у розмірі 2% не належить задовольняти, оскільки позивач є власником лише 98% статутного капіталу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено відповідність своїх дій вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак не доведено відсутність підстав для припинення обтяження на права позивача, а тому виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України здійснити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстрацію відомостей про припинення обтяження за записом № від 14 лютого 2012 року про обтяження частки учасника, що становить 98% статутного капіталу Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСОЮЗ".

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко