Справа № К/9991/28251/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/9991/28251/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Коваленка Романа Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 липня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, -

встановив :

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Коваленка Р.В. про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272 про накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 просив суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272 ОСОБА_2 10 червня 2010 року о 18 годині 22 хвилині, керуючи автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, на 70-кілометрі автодороги Чернігів - Пирятин, проїхав залізничний переїзд без зупинки, чим не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», порушивши вимоги пункту 20.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Підставою для винесення оспорюваної постанови були протокол про адміністративне правопорушення від 10 червня 2010 року серії ВН1 № 045414 та матеріали, які отримані за допомогою спеціального технічного засобу «Візир» № 0812366.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення належним чином зафіксоване, його вина доведена зібраними у справі матеріалами, а тому адміністративне стягнення накладене на нього правомірно.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 20.2 Правил дорожнього руху під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Інші порушення правил проїзду залізничних переїздів, крім в'їзду водіїв на залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника чи чергового по переїзду, при закритому шлагбаумі або коли до переїзду наближається поїзд, передбачених частиною 1 цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що правопорушення позивача виявлено за допомогою спеціального технічного пристрою, що має функції фотозйомки (вимірювач швидкості відеозаписуючий «Візир» № 0812366), дані про який внесено до постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272.

Можливості вимірювача швидкості «Візир» працювати в автоматичному режимі у якості спеціального технічного засобу, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, повинні бути стверджені висновком державної експертизи або у встановленому законодавством порядку сертифіковані.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 5 липня 1994 року № 80/94-ВР інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Тобто, перед застосуванням на території України приладу «Візир», такий повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзв'язку і захисту інформації України.

Прилад «Візир» не є автоматичним засобом фото- або відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, управляється ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, такі як швидкість, об'єкт зйомки, його режими і т.п.), а тому положення частини 6 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення не поширюються на випадок фіксування об'єкту зйомки за допомогою приладу «Візир».

За змістом частин 1, 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 не погодився з протоколом серії ВН1 № 045414 про адміністративне правопорушення, складеним 10 червня 2010 року без зазначення в ньому понятих та свідків. Позивач відмітив, що в постовій відомості не зазначено номер відеозаписуючого приладу «Візир» і матеріалами справи не підтверджено проходження у встановленому порядку інспектором дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Занько А.В. підготовки з користування згаданим приладом, як і наявність відповідних кваліфікаційних навиків (в списку про здачу заліку відсутній підпис командира Ніжинського взводу ДПС капітана міліції Павелко Ю.М.).

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач не надав до суду доказів того, що на момент скоєння правопорушення, яке інкримінується позивачеві, спеціальний технічний засіб «Візир» № 0812366 працював в автоматичному режимі, а особа, яка його використовувала мала відповідні кваліфікаційні навики. Крім того, до постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272 взагалі не додано фотознімки із зазначенням прізвища відповідальної особи, яка отримала інформацію, як і не долучено належних доказів того, що молодший сержант Занько А.В. мав допуск на фото- або відеофіксацію і в постовій відомості не зазначено номер відеозаписуючого приладу «Візир».

За таких обставин, постанова інспектора дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Коваленка Р.В. від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 20.2 Правил дорожнього руху та накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує на те, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За таких обставин, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 липня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Коваленка Романа Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову інспектора дорожньо-патрульної служби Ніжинського ВДАІ Коваленка Романа Вікторовича від 10 червня 2010 року серії СВ № 196272 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 20.2 Правил дорожнього руху та накладення на нього штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.