Справа № 809/861/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа № 809/861/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: Джоголик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.01.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі-позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі-відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.01.2015 року.

Вимоги адміністративного позову мотивовані тим, що 18.09.2014 року Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією було проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 pоку, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року. Перевірка здійснювалася старшим державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної-роботи доходів і зборів з фізичних осіб Коломийської ОДПІ Лисенком А.В.

На думку перевіряючого ФОП ОСОБА_4 порушив абз. е) п.п. 164.2.17 п. 164.2. ст.164, п. 177.6 та п. 177.2 ст. 177 ПКУ, п.1 ч.2 ст. 6 та ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 198.5ст. 198, п 189.1 cт. 189, п. 198.3 cт. 198 та cт. 180 ПКУ, абз. б, п. 176.2 cт. 176 ПКУ, не відображено в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ознаку доходу 157, 4 ч.1 cт.4 "Закону про збір" в частині своєчасної сплати, cт. 126 ПКУ в частині несвоєчасної сплати збору за спеціальне використання води.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з обставин викладених в адміністративному позові підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову в судовому засіданні заперечив повністю, просив в задоволенні позову відмовити, свої обґрунтування виклав в письмових запереченнях.

Розглянувши адміністративний позов, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Після закінчення документальної планової виїзної перевірки було складено Акт від 18.09.2014 року № 1552/171/НОМЕР_1 на який у відповідності до п. 17.1.6 ПКУ ФОП ОСОБА_4 було подано заперечення.

14 жовтня 2014 року Коломийською ОДПІ було направлено позивачу повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №, № , № , № , № , № та рішення від 13.10.2014 року № , №.

Окремі із зазначених вище повідомлень-рішень та рішень, а саме: № , № 10021701, № , № , № , № ФОП ОСОБА_4, відповідно до ст. 56 ПКУ, (вих. № 24/10 від 24.10.2014 року) оскаржив в міністративному порядку до Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, за результатами розгляду даної скарги ГУ ДФС України в Івано-Франківській області позивачу було надано дві відповіді.

Позивачем 26.11.2014 року було отримано Рішення від 25.11.2014 року Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому скарга була задоволена частково, скасовано та відкликано оскаржувані Рішення від 13.10.2014 року № та № і зобов'язано Коломийську ОДПІ винести та направити позивачу нові рішення.

На дане Рішення позивач подав повторну скаргу до ДФС України за результатами розгляду якої 23.12.2014 року було винесено Рішення про направлення скарги на новий розгляд.Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, з метою забезпечення всебічного дослідження обставин справи зобов'язало відповідача провести документальну позапланову перевірку, Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області повідомило позивача що згідно з новим Актом перевірки від 25.12.2014 року у нього порушень щодо нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не встановлено, а Рішення позивача № від 13.10.2014 року було скасовано.

У повідомленні вказувалось, що на виконання рішення ГУ ДФС в Івано- Франківській області відповідачем 13.01.2015 року було винесено 4 (чотири) нові рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 179,89 грн. (№ 000321701, № , , ) з даними Рішеннями позивач погодився і сплатив їх 22 січня 2015 року.

30 грудня 2014 року після проведення відповідачем додаткової позапланової документальної перевірки та складання відповідного Акту від 25.12.2014 року позивачем було отримано відповідне Рішення про результати розгляду скарги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому скарга була задоволена частково, а Коломийська ОДПІ винесла нові податкові повідомлення-рішення за платежем податок на додану вартість № від 13.01.2015 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 6751,50 грн.; за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізособами за результатами річного декларування № від 13.01.2015 року на загальну суму 273760,88 грн., зокрема за основним платежем 219009,70 грн. та за штрафними санкціями 54752,18 грн.

Зазначене Рішення ОСОБА_4 оскаржив 08.01.2015 року до ДФС України. За результатами розгляду повторної скарги позивачу було направлене рішення про результати розгляду скарги, яке позивач отримав 23.01.2015 року в якому оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга залишена без задоволення. Оскаржувані податкові-рішення підлягають скасуванню з наступних підстав.

Одним із видів господарської діяльності, яку здійснював ФОП ОСОБА_4, є діяльність згідно КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорту відповідності до розшифровки до КВЕДу 2010 цей клас включає: перевезення лісоматеріалів, перевезення великогабаритних вантажів, рефрижераторні перевезення, перевезення великовагових вантажів, перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах, перевезення автомобілів, перевезення відходів і брухту без діяльності щодо збирання або утилізації, це клас також включає орендну вантажних автомобілів з водієм, вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили, надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу.

Для здійснення своєї господарської діяльності, у відповідності до вищезазначеного КВЕДу, в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_4 уклав договори оренди транспортних засобів з водієм № 1, № 2 та № 3. Орендодавцем по всіх цих договорах виступає саме фізична особа-підприємець ОСОБА_4, а не просто фізична (цивільна) особа ОСОБА_4

У відповідності до роз'яснення Вищого господарського суду України від 22.01.2013 pоку N 01-06/85/2013 "положення частини другої статті 799 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу, укладеного за участю фізичної особи, не застосовується до договору оренди транспортних асобів, укладеного фізичними особами - підприємцями як суб'єктами господарювання (Постанова від 18.12.2012 року N14/5025/1982/11)".Згідно банківських виписок про рух коштів на рахунку № НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_4, кошти на його рахунках надходили виключно з формулюванням за орендні послуги, а тому податковим органом безпідставно збільшено валовий дохід фізичної (цивільної) особи на 1314210 грн., на підставі чого здійснено необґрунтоване донарахування по сплаті ПДФО на загальну суму 273760,88 грн., виключивши їх з валових доходів суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.

Щодо спірного формування валових витрат позивача, суд встановив наступне.

У відповідності до п. 177.2 ст.177 ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В структурі витрат підприємця значну частину посідають витрати по придбанню газу та електроенергії. Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та відповідними енергопостачальними організаціями укладені договори на споживання енергоносіїв, вартість яких на підставі первинних документів відображалася у книзі обліку доходів та витрат.

Окрім транспортних засобів, які були передані в оренду, ФОП ОСОБА_4 має у власності ще 8 вантажних автомобілів, які зберігалися в нежитлових приміщеннях, котрі ОСОБА_4 придбав на законних підставах з метою розширення і розвитку своєї підприємницької діяльності і які належать йому на праві приватної власності. Для підтримки автомобілів в належному стані, проведення профілактичних і планових ремонтів тощо у приміщеннях, в яких зберігались і обслуговувались транспортні засоби постійно дотримувалась відповідна температура, використовувалось необхідне освітлення, а під час ремонтних робіт застосовувалось різного роду електрообладнання, прилади та ектроінструменти, на що частково використовувалися енергоносії. Також підприємець має у своїй власності офісне приміщення, яке використовується для роботи і в якому знаходиться оргтехніка, офісне обладнання, меблі тощо і для освітлення й обігріву якого теж постійно вживалися енергоносії.

Підприємець на загальній системі оподаткування може зменшити свій загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій та не грошовій формі) на суму документально підтверджених витрат, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів. Згідно пункту 177.4 Податкового кодексу такі витрати мають відповідати критеріям витрат операційної діяльності згідно з Розділом III Податкового кодексу "Податок на прибуток".

До витрат операційної діяльності відносяться витрати, визначені пунктами 138.4, 138.6 -138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 Податкового кодексу.

Згідно пункту 138.8 ПКУ до собівартості виготовлених та реалізованих товарів, і виконаних робіт, наданих послуг відносяться витрати, прямо пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема загальновиробничі витрати, які і відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку (П(С)БО).

Згідно частини г) пункту 138.8.5 ПКУ до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Згідно частини в) пункту 138.10.2 ПКУ до складу адміністративних витрат включаються зокрема витрати на утримання основних засобів, а також амортизація.

Тому витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів, зокрема витрати на електроенергію та зв'язок, цілком правомірно віднесені позивачем до загальновиробничих або адміністративних витрат.

Всі суми податку на додану вартість, віднесеного ФОП ОСОБА_4 до податкового кредиту, підтверджується податковими накладними, які відповідають вимогам податкового законодавства та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені.

Враховуючи, що валовий дохід в розмірі 1341300 грн. був отриманий ФОП ОСОБА_4 виключно в межах підприємницької діяльності, то слід вважати безпідставним нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування та фінансових санкцій на загальну суму 219009, 70 грн. та за штрафними санкціями 54752, 18 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що висновки перевірки є безпідставними, та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2015 року та № 13.01.2015 року підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13.01.2015 року № , яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізособами за результатами річного декларування в загальній сумі 273 760,88 грн., зокрема за основним платежем 219 009,70 грн., та за штрафними санкціями 54 752,18 грн. фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13.01.2015 року № , яким збільшено грошове зобов'язання по податку на додану вартість в частині штрафних санкцій в сумі 6751,50 грн. фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 08 квітня 2015 року.