Справа № 815/4892/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4892/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача Ланового Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Балтської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до Балтської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» (далі ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива») звернулось до суду з позовом до Балтської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі Балтська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області). З урахуванням заяви про зміну предмету позову ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21 серпня 2014 року № (т. 1 а. с. 94-101).

В обґрунтування позову зазначалось, що з 22 по 28 липня 2014 року посадовою особою Балтської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Укрнафтоком» за лютий-квітень 2014 року. За результатами перевірки складено акт від 04 серпня 2014 року за № 23/2200/32631266/53, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість по скороченій декларації за період з 01 лютого по 30 квітня 2014 року на 148397 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 серпня 2014 року № , яким ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 148397 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 74198 грн. 50 коп.. На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам податкового законодавства, а тому прийняте відповідачем на його підставі податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року позовні вимоги ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Балтської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 21 серпня 2014 року № .

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Балтської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24 травня 1995 року № 88, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363. Крім того, судом також не прийнято до уваги акти Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 03 червня 2014 року № 122/11-23-22-06/33064422 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укрнафтоком» з питань правильності формування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у декларації з ПДВ за лютий 2014 року» та ДПІ у Печерському районі міста Києва від 16 травня 2014 року № 1394/26-55-22-13/38809821 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ВЕТЕК», тобто підприємства - контрагента постачальника позивача ТОВ «Укрнафтоком», що свідчить про неможливість здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Укрнафтоком», за якими сформовано податковий кредит. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що з 22 по 28 липня 2014 року посадовою особою Балтської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Укрнафтоком» за лютий-квітень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 04 серпня 2014 року за № 23/2200/32631266/53, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість по скороченій декларації за період з 01 лютого по 30 квітня 2014 року на 148397 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 серпня 2014 року № , яким ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 148397 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 74198 грн. 50 коп..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не доведено фактів порушення ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» норм Податкового кодексу України при формуванні податкового кредиту протягом перевіреного періоду за господарськими операціями з ТОВ «Укрнафтоком».

Так, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 названого Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України (у вказаній вище редакції) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за лютий-квітень 2014 року позивач формував на підставі податкових накладних, виданих його контрагентом ТОВ «Укрнафтоком».

При цьому позивачем протягом перевіреного податковим органом періоду укладено договори поставки від 04 лютого 2014 року № ДГ- 00001/5 та від 17 лютого 2014 року № ДГ- 01/3/15, відповідно до яких Постачальник (ТОВ «Укрнафтоком») передає у власність Покупця (позивач) нафтопродукти (бензин А-92, дизельне паливо), а останній - приймає та своєчасно оплачує вартість поставленого Товару. Поставка здійснюється окремими партіями. Кожна партія Товару оформлюється рахунком, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, сертифікатом (якості або відповідності), які передаються Покупцеві разом з Товаром. Найменування нафтопродукту, кількість Товару, а також ціна на кожну партію Товару вказуються у рахунку, який виставляється на підставі поданої Покупцем заявки. Поставка здійснюється на умовах EXW нафтобаза с. Обознівка, згідно Інкотермс-2010 (т. 1 а. с. 21-22, 39-40).

В акті перевірки посадовою особою відповідача зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на додану вартість у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту суми в 148397 грн., сплаченої у складі вартості товару, придбаного у ТОВ «Укрнафтоком» за угодами, укладеними без мети настання реальних наслідків. В обґрунтування названого висновку відповідач посилається на акт Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 03 червня 2014 року № 122/11-23-22-06/33064422 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укрнафтоком» з питань правильності формування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у декларації з ПДВ за лютий 2014 року», а також на акти ДПІ у Печерському районі м. Києва від 07 квітня 2014 року № 1087/26-55-22-13/38809821 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ВЕТЕК» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 січня по 28 лютого 2014 року»; ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 26 березня 2014 року № 293/26-54-22-05/22886866 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮРАЙ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01 січня по 28 лютого 2014 року»; ДПІ у Печерському районі м. Києва від 16 травня 2014 року № 1394/26-55-22-13/38809821 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ВЕТЕК» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 серпня 2013 року по 28 лютого 2014 року». При цьому за висновком контролюючого органу факт здійснення господарських операцій з продажу та відповідно придбання товарів не підтверджено саме по ланцюгу постачання від ТОВ «ЮРАЙ» - ТОВ «Газукраїна-2020» - ТОВ «ТД ВЕТЕК» - ТОВ «Укрнафтоком» - контрагенти покупці (в т.ч. ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива»).

Проте, всупереч висновкам податкового органу, витрати позивача по названим вище договорам безпосередньо пов'язані з його статутною діяльністю (серед іншого, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, роздрібна торгівля пальним) (т. 1 а. с. 54) та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами - специфікаціями до договорів, податковими та видатковими накладними, сертифікатами відповідності, рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, довіреностями, а також документами, що підтверджують транспортування придбаного позивачем товару (т. 1 а. с. 23-38, 41-48).

Вказані документи були досліджені судом першої інстанції та їм надана належна оцінка в оскарженому судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачаться, що отримане від ТОВ «Укрнафтоком» дизельне пальне та бензин А-92 використані товариством у власній господарській діяльності, а саме для заправки автотранспорту та сільгосптехніки ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива», про що свідчать облікові листи тракториста-машиніста, заправочні відомості та картки по рахунках реалізованого товару (т. 2 а. с 24-208), довідка про залишок дизельного пального та бензину А-92 станом на момент поставки (т. 1 а. с. 90), а також довідка про наявність ємностей для зберігання вказаного товару (т.1 а. с. 61).

Крім того, позивачем надано інформацію про наявність транспортних засобів, на заправку яких використовувались придбані у ТОВ «Укрнафтоком» нафтопродукти (т. 1 а. с. 124).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу (у названій вище редакції) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, пунктом 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року № 10 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962), передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті, тобто якщо податкову накладну складено особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку визначено, що податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Як встановлено матеріалами справи, розрахунки позивача підтверджені податковими накладними, оформленими у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та складеними в порядку, передбаченому наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року № 10.

Податкові накладні складено особою, яка на момент їх оформлення була зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

При цьому податковим органом не доведено фактів безтоварності операцій за спірними угодами та обізнаності позивача щодо можливого порушення податкового законодавства його контрагентом.

Реальність виконання господарських зобов'язань за укладеними позивачем договорами підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами.

Доводи апелянта щодо окремих недоліків в наданих позивачем первинних документах не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо реальності здійснення позивачем господарських операцій за договорами поставки з ТОВ «Укрнафтоком», а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

За таких обставин, сума податку на додану вартість за виписаними ТОВ «Укрнафтоком» податковими накладними за вказаними вище угодами була правомірно включена позивачем до складу податкового кредиту за період з 01 лютого по 30 квітня 2014 року.

На підставі частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на приписи наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем було додержано встановлений чинним законодавством порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. При цьому можливе невиконання контрагентами своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету є підставою для відповідальності та тягне негативні наслідки саме щодо цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у разі, якщо останній виконав весь перелік умов щодо його формування та має належні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Оскільки визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем є необґрунтованим, то і застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 123 Податкового кодексу України, є неправомірним.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача 21 серпня 2014 року № є правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Балтської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 14 квітня 2015 року.

Головуючий:

Судді: