Справа № 818/3723/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 р.Справа № 818/3723/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015р. по справі № 818/3723/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

до Відділу Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про скасування акту опису та арешту, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

30.12.2014 року позивач, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", звернувся до суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просив:

- скасувати акт опису та арешту від 15.10.2014 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1;

- зобов`язати Відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року по справі №818/3723/14 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до відділу Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування акту опису та арешту, зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року по справі №818/3723/14 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки № PCL-C00/269/2007, предметом якого є передача в іпотеку для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № ML-C00/269/2007 належної на праві власності ОСОБА_1 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Отирського міськрайонного суда Сумської області від 27 лютого 2013 року по справі № 583/477/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, 04.03.1971 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що проживає за адресою АДРЕСА_1 в Охтирському МРЕО та в КП "Охтирське МБТІ" на загальну суму 1083219, 8 грн.

04.02.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Отирського міськрайонного суда Сумської області від 27 лютого 2013 року по справі № 583/477/13-ц та накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 1083219,80 грн., про що прийнято постанову ВП № 36845144.

Як встановлено з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, 13.03.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області внесено запис № 329525 про обтяження - арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції від 15.04.2013 року ВП № 36845144 закінчено виконавче провадження з виконання ухвали Отирського міськрайонного суда Сумської області від 27 лютого 2013 року по справі № 583/477/13-ц, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші види примусового виконання рішення.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 3 вересня 2014 року по справі № 583/2766/14-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Сумського області від 9 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 листопада 2014, задоволено скаргу ОСОБА_2, визнано протиправною бездіяльність ВДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції з приводу не проведення звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 та яка перебуває під іпотекою відповідно до вимог ст. ст. 54, 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження".

Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції вчинити дії по визначенню чи перевищує вартість предмету іпотеки, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, розміру заборгованості ОСОБА_1 перед іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" з метою встановлення можливості звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача ОСОБА_2, який не є заставодержателем, в порядку ст. ст. 54, 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, судами встановлено, що в провадженні ВДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист № 583/477/13, виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 13.08.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1013402 грн. 11 коп. Державним виконавцем неодноразово вчинялися дії щодо примусового виконання зазначеного рішення суду, проте на даний час воно не виконано. Державний виконавець не здійснив опис майна боржника, не визначив його вартість та не реалізував його у відповідності до положень ст.ст. 54, 58 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувача. Крім того, судами встановлено, державний виконавець ВДВС Охтирського МРУЮ, отримавши дані про належність на праві власності ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1, не вчинив дій з накладення арешту на неї, державний виконавець Очкуренко В.М. лише планував провести опис та арешт вищевказаної квартири для її подальшої оцінки і встановлення її ринкової вартості, проте такі дії не вчинив.

15 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ на виконання рішення суду, на підставі виконавчого листа від 21.06.2013 року по справі № 583/477/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 101302 грн. 11 коп., виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області, був складений акт опису й арешту майна, яким було описано і накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт накладення арешту на предмет іпотеки не може порушувати переважне право іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином законодавством передбачено, що поняття "звернення стягнення" охоплює наявність в сукупності трьох послідовних дій: арешт (опис), вилучення та примусова реалізація.

Згідно з частиною першою та другою ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Колегія суддів зазначає, що накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є лише дією, спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому.

Відповідно до частини восьмої ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною шостою ст. 3 зазначеного Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Таким чином у іпотекодержателя виникає право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки тільки у випадку порушення боржником основного зобов'язання.

Частиною четвертою ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини шостої ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Отже, у випадку, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, після задоволення його вимог залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитне зобов'язання ОСОБА_1 перед ЗАТ "ОТП Банк" виконується належним чином, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, а тому Законом України "Про виконавче провадження" право державного виконавця на накладення арешту на майно боржника не обмежено перебуванням такого майна у іпотеці.

Враховуючи все вищезазначене та той факт, що накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є дією спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому, а також те, що стягнення коштів за рахунок предмета іпотеки можливо лише у випадку порушення боржником основного зобов'язання та залишок коштів після задоволення вимог іпотекодержателя використовується для задоволення вимог інших стягувачів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт накладення арешту на предмет іпотеки не може порушувати переважне право іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року по справі №818/3723/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.02.2015р. по справі № 818/3723/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.