Справа № 815/5083/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/800/6490/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Маджар О.М.

представника позивача Малюка Є.Є.

представника відповідача Богач М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду 27 січня 2015 року

у справі № 815/6490/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ільяс Еліт»

до Південної митниці Міндоходів

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ільяс Еліт» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Міністерства доходів та зборів України про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів про відмову ТОВ «Ільяс Еліт» у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.08.2014 №500060001/2014/00493; рішення про коригування митної вартості товарів від 01.08.2014 № 500060001/2014/610167/2; рішення про відмову ТОВ «Альяс Еліт» у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.08.2014 № 500060001/2014/00554; рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2014 № 500060001/2014/610183/2.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Південна митниця оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 31.07.2014 декларантом TOB «Ільяс Еліт» до митного контролю та оформлення був заявлений товар «арахіс (земляні горішки), ядра, сирий, несмажений, лущений, неочищений від кожури, не подрібнений», країна виробництва - Індія, за МД № 500060001/2014/025887.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані: зовнішньоекономічний договір від 27.05.2014 № RSIPL/XIV009/2705; комерційний документ (інвойс) від 23.06.2014 № RSIPL/035/14-15; копія декларації країни відправлення від 24.06.2014 № 3468541; інші необхідні товаросупровідні документи.

У зв'язку з тим, що, на думку митного органу, у поданих документах містилися розбіжності, для підтвердження заявленої митної вартості позивача електронним повідомленням було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

На електронне повідомлення відповідача 01.08.2014 декларантом ТОВ «Ільяс Еліт» були надані виписка з бухгалтерської документації, та листи про домовленості про ціну.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією № 500060001/2014/025887 від 31.07.2014 Південною митницею Міндоходів проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено по товару № 1 є більшим (митна декларація № 209120000/2014/0828940 від 29.07.2014), тому митну вартість визнано на рівні - 1,35 доларів США за кг нетто, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості на товар № 1/2014/610167/2 від 01.08.2014.

На підставі прийнятого рішення оформлено картку відмови у митному оформленні від 01.08.2014 № 500060001/2014/00493.

Крім того, 27.08.2014 декларантом TOB «Ільяс Еліт» було подано до митного контролю та митного оформлення митну декларацію на товар «арахіс (земляні горішки), ядра, сирий, не смажений, лущений, неочищений від кожури, не подрібнений, країна виробництва - Індія», яка прийнята до митного контролю та митного оформлення та зареєстрована за номером 500060001/2014/028608.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані: зовнішньоекономічний договір від 27.05.2014 № RSIPL/ХІV009/2705; інвойс від 12.07.2014 № RSIPL/046/14-15 та інші товаросупровідні документи.

Для підтвердження заявленої митної вартості, декларанта електронним повідомленням було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

27.08.2014 року декларант повідомив відповідачу про неможливість надання вказаних документів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією від 27.08.2014 № 500060001/2014/028608 Південною митницею Міндоходів проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим по товару №1 (митна декларація від 29.07.2014 № 209120000/2014/0828940 ), тому митну вартість визнано на рівні - 1,35 дол. США за кг нетто, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості на товар від 27.08.2014 №500060001 /2014/610183/2.

27.08.2014 на підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості, посадовою особою митного органу оформлено картку відмови у митному оформленні №500060001/2014/00554.

Як установлено судом апеляційної інстанції зі змісту оспорюваних рішень відповідача про коригування митної вартості, підставами для їх винесення були розбіжності у документах, а саме:

- по поданій митній декларації від 31.07.2014 № 500060001/2014/025887: у коносаменті, інвойсі та у пакувальному листі зазначені вагові характеристики товару, які не відповідають фактичним, згідно з актом проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 31.07.2014 року; згідно з інвойсом від 27.05.2014 №RSIPL/035/14-15 попередня оплата здійснюється у розмірі 10% від вартості інвойсу, що відповідає 6 460 дол. США, але декларантом до митного оформлення надано докази попередньої оплати у розмірі 12 407 дол. США;

- по поданій митній декларації від 27.08.2014 № 500060001/2014/028608: у платіжних дорученнях відсутній номер інвойсу даної конкретної поставки; код товару, зазначений у копії експортної митної декларації країни відправлення відрізняється від коду товару, зазначеного у митній декларації, яка була подана до митного оформлення; відсутні відомості про передоплату відповідно до інвойсу на суму 5947 доларів США, що передбачено інвойсом.

Водночас, судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи установлено наявність належних доказів та доводів щодо необґрунтованого встановлення митним органом розбіжностей, у зв'язку з якими витребувано додаткові документи, а надалі прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості.

Так, розбіжності у вагових характеристиках товару, які було виявлено при фізичному огляді товару, не могли бути підставами для витребування додаткових документів саме щодо ціни заявленого до оформлення позивачем товару. Відповідачем не заперечується, що вага нетто спірного товару, визначена за результатами фізичного огляду, збіглася у повному обсязі з вагою нетто, заявленою позивачем до митного оформлення у супровідних документах на товар, а вартість самої упаковки (брутто) вже була включена в ціну товару та відповідно окремо позивачем не сплачувалась.

Відповідно до змісту зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2014 оплата за товар, який постачається, здійснюється на умовах передплати в сумі 12 407 дол. США, та з урахуванням поставок двох партій товару, а саме згідно з інвойсом від 27.05.2014 № RSIPL/035/14-15 попередня оплата здійснюється у розмірі 10% від вартості товару, зазначеної в інвойсі, що відповідає 6460 дол. США та згідно з інвойсом від 12.07.2014 № RSIPL/046/14-15 попередня оплата здійснюється у розмірі 10% від вартості товару, зазначеної в інвойсі, що відповідає 5947 дол. США. Зазначене підтверджує правильність передоплати позивачем по двох поставках за контрактом у розмірі 12407 дол. США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії митного органу щодо витребування додаткових документів для встановлення митної вартості товару відповідають вимогам діючого законодавства та є обґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв'язку з ненаданням декларантом вичерпного пакету документів, підтверджуючого заявлену митну вартість товару, відсутність у митного органу інших даних про вартість товару, відповідач правомірно скоригував митну вартість, заявлену декларантом, відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним 6-м методом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач надав достатній пакет документів для визначення митної вартості ввезеного товару на підставі основного (за ціною угоди) методу. Водночас, зазначені відповідачем у спірних рішеннях підстави для витребування додаткових документів у декларанта були надуманими, оскільки у наданих ТОВ «Альяс Еліт» відповідно до положень частини другої статті 53 Митного кодексу України товаросупровідних документах не містилось недоліків чи розбіжностей, які б давали підстави для сумніву податкового органу у їх достовірності та правильного визначення митної вартості товару позивачем.

Також суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що відсутність у платіжних дорученнях номеру інвойсу конкретної поставки; зазначення у копії експортної митної декларації країни відправлення іншого коду товару, ніж код товару, який зазначено у митній декларації, яка була подана до митного оформлення позивачем, на думку суду апеляційної інстанції, не є тими розбіжностями, які безпосередньо могли вплинути на визначення митної вартості товару. Крім того, TOB «Ільяс Еліт» не може нести відповідальність за правильність відомостей щодо визначення коду товару, зазначених його контрагентом у супровідних документах (експортній декларації), а вказані недоліки не можуть бути підставою для коригування відповідачем митної вартості товару за наявності усіх необхідних документів, в яких зазначена ціна товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оспорювані картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для витребовування додаткових документів була наявність, на думку митного органу, у наданих позивачем товаросупровідних документах розбіжностей, які не дають можливості визначити вартість ввезеного товару за основним методом через наявність сумнівів щодо достовірності даних, наведених у цих документах.

Водночас, відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, частиною шостою установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що наявність у контролюючого органу інформації про вищий загально ринковий рівень цін ввезених подібних/аналогічних товарів відповідно до викладених норм митного законодавства не є підставою для витребовування додаткових документів від декларанта.

Частинами першою і четвертою статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Жодних обставин, які б свідчили про наявність застережень щодо застосування основного методу визначення митної вартості, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України, судами попередніх інстанцій не установлено.

Щодо посилання митного органу на виявлені у поданих позивачем документах розбіжності, то колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх необґрунтованості, оскільки здійснена позивачем передоплата вартості товару у розмірі 12407 дол. США лише підтверджує ввезення цього товару на підставі зовнішньоекономічного договору від 27.05.2014 № RSIPL/ХІV009/2705 та відповідно до інвойсів від 27.05.2014 № RSIPL/035/14-15 і від 12.07.2014 № RSIPL/046/14-15, згідно з якими TOB «Ільяс Еліт» і заявило митну вартість товару під час його ввезення.

Зважаючи на викладені норми права та установлені обставини справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність, у відповідача підстав для витребовування у декларанта додаткових документів у цьому випадку.

Відповідно до змісту статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Ураховуючи те, що орган доходів і зборів аргументовано не довів, що позивач заявив неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість ввезених товарів, неможливість застосування основного методу визначення митної вартості цих товарів чи наявність у поданих декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документах розбіжностей, наявність ознак їх підробки або відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваних карток відмови та рішень про коригування митної вартості товарів у цій справі.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними норми права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.