Справа № 381/241/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/241/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Зуй Т.С. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання дії неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання дії щодо відмови в призначенні пенсії неправомірними та зобов'язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Цей статус позивача підтверджується копією посвідчення (Категорія 4) Серія НОМЕР_1, виданого 10.01.1994 року Київською обласною державною адміністрацією.

У вересні 2014 року для оформлення пенсії за віком, у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач подала до управління ПФУ в АДРЕСА_1 та Фастівському районі заяву про призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

15.12.2014 року рішенням начальника управління ПФУ в АДРЕСА_1 та Фастівському районі за № 44 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в 51 рік 6 місяців, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не надала належно оформлених документів, які підтверджують факт її проживання в АДРЕСА_1.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно постанови Верховного суду України від 21.11.2006 єдиним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами встановленими Законом № 796-12, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.4 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, для одержання державних пенсій: потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою Правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005р., (далі Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаються посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період проживання ( роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання вимог зазначеного вище Порядку, було подано до управління ПФУ в АДРЕСА_1 та Фастівському районі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, довідку №3071 від 16.09.2014 року, видану Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» про реєстрацію та проживання в АДРЕСА_1 з 03.11.1988 року по теперішній час; трудову книжку, копії свідоцтв про народження дітей; довідку №1363 від 27.11.2014 року видану відділом освіти Яготинської районної державної адміністрації.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно довідки від 27.11.2014 року за №1363 виданої відділом освіти Яготинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати до виповнення дитині 1,5 років з 01.08.19987 року по 01.02.1988 року; невикористаній профвідпустці за 1985-1986 роки після відпустки для догляду за дитиною з 05.12.1987 року на 48 робочих днів; частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до виповнення року з 08.01.1989 року по 13.11.1989 року; відпустці за власний рахунок по догляду за дитиною до виповнення їй трьох років з 01.12.1989 по 13.11.1991 року.

З 1991 року позивач працює вчителем історії Фастівської середньої школи №2.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_3 в суді першої інстанції вбачається, що він після навчання в 1987 році повернувся в АДРЕСА_1 та почав працювати прокурором. З сім'єю ОСОБА_2 проживав в одному будинку та під'їзді. Достовірно знає, що вони з моменту отримання квартири постійно проживали в АДРЕСА_1, так як дружили сім'ями.

Також, свідок ОСОБА_4 зазначив, що позивач зі своєю сім'єю постійно проживали в АДРЕСА_1, після того як отримали квартиру, тобто з 1988 року. Його квартира знаходиться поряд з квартирою ОСОБА_2.

Відповідно до довідки №3071 від 16.09.2014 року виданої Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 з 03.11.1988 року по теперішній час.

Згідно довідок №3738, 3737, 3736, виданих Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» діти та чоловік позивачки зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 з листопада 1988 року.

З довідки виданої лікарем ОСОБА_5 Фастівської дитячої лікарні, вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка позивачки), знаходиться на обліку в дитячій консультації з 14.12.1988 року по 31.12.2006 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача до управління ПФУ в АДРЕСА_1 та Фастівському районі, відповідачем було ініційовано запит щодо правомірності видачі ОСОБА_2 посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Так, за результатами проведеної перевірки, заступником міського голови Швидкою Ж.П. надана відповідь за №06-21/106 від 15.01.2015 року, в якій зазначено, що довідка ( додаток №7), була видана згідно вимог чинного законодавства.

Тобто позивачем надана достатня кільки документів, що дають підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача стосовно того, що позивачка почала працювати в АДРЕСА_1 з 02.09.1991 року, діти народились в м. Яготин, яке не входить до 4 зони, оскільки народження дітей в м. Яготин є формальністю, оскільки в судовому засіданні підтверджено, що діти з позивачем проживали в АДРЕСА_1 після народження, тобто з листопада 1988 року, а позивач в даний період перебувала у відпустці для догляду за дитиною.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.