Справа № 450/1727/13-а (2а/450/109/13)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2015 р. м. Київ К/800/63513/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Швед Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового розгляду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Винниківське управління механізації" на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області, у якому просив визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області від 11.02.2013 року № 35 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за Списком № 2, передбачену п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 11.02.2013 року.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року, позов задоволено. Визнано незаконним рішення управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області №35 від 11.02.2013 року про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду у Пустомитівському районі Львівської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.02.2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПАТ "Винниківське управління механізації" подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 є особою, яка досягнула віку 55 років, має загальний трудовий стаж більше 40 років, з яких стаж роботи у шкідливих умовах праці (електрогазозварником) становить 14 років 10 місяців 3 дні.

Суди першої та апеляційної інстанцій також зазначили, що факт роботи позивача на посаді електрогазозварника в періоди з 05.07.1979 року по 21.04.1983 року у Львівському спеціалізованому управлінні № 32 тресту Промхімсантехмонтаж, з 21.05.1983 року по 07.07.1989 року та з 04.08.1992 року по 09.12.1993 року в управлінні механізації тресту «Львівсільбуд», з 01.03.1994 року по 26.08.1997 року у Винниківському управлінні механізації підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою № 10 від 04.07.2011 року, виданою ТОВ «Енергоресурс монтаж», наказами про надання позивачу щорічної відпустки як електрогазозварнику 6 розряду.

Крім того, факт роботи позивача у шкідливих умовах праці повний робочий день на посаді електрогазозварника в період з 1983 року по 1997 рік підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у позивача є необхідний стаж роботи для призначення йому пенсії на пільгових умовах, що підтверджується належними записами в трудовій книжці та показами свідків, тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є неправомірною.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Крім того, як зазначалось, період роботи у Винниківському управлінні механізації суди встановили, зокрема, на підставі даних, що містяться у довідці № 10 від 04.07.2011 року.

При цьому, зазначена довідка видана ТОВ «Енергоресурс-монтаж», проте суди не встановили наявності доказів, що ТОВ «Енергоресурс-монтаж» є правонаступником ПАТ «Винниківське управління механізації».

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Проте, судами попередніх інстанцій в порушення вказаних норм процесуального права не було враховано всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене і в залежності від встановленого вирішити справу.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Винниківське управління механізації" задовольнити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: