Справа № 503/355/15-а
Суддя: Сопільняк О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кодимський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 503/355/15-а
Провадження №2-А/503/8/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у склад:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача Панченка В.Ю.

представника відповідача Веліжаніної Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі, Одеської області справу за адміністративним позовом Кодимського районного споживчого товариства до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Кодимське районне споживче товариство (далі Кодимське РайСТ) 19 лютого 2015 року звернулось до Кодимського районного суду з адміністративним позовом до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у частині встановлення ставки податку на нерухоме нежитлове майно для юридичних осіб.

В судовому засіданні представник позивача Панченко В.Ю. (діє на підставі довіреності) позов підтримав та пояснив, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем були порушені права позивача, оскільки встановлений розмір податку є дискримінаційним у порівнянні з розміром податку, встановленим щодо нерухомого майна фізичних осіб. Окрім цього, при прийнятті оскаржуваного рішення, яке є регуляторним актом, відповідачем були порушені вимоги закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зокрема, не було оприлюдненого проекту оскаржуваного рішення, не було його публічного обговорення, не з'ясованого його регуляторного впливу та не було здійснено його опублікування після прийняття.

Наразі прийняте відповідачем рішення порушує законні права Кодимського РайСТ, яке вже змушене сплачувати вказаний податок відповідно до встановлених відповідачем ставок.

Представник відповідача - Веліжаніна Галина Миколаївна (Слобідський селищний голова) в судовому засіданні заявленого Кодимським РайСТ адміністративного позову не визнала, вказавши, що оскаржуване рішення було прийняте більшістю депутатів селищної ради після його належного обговорення. При цьому, жодних порушень вимог закону допущено не було. У зв'язку з цим, у задоволенні позову просила відмовити.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані ними письмові докази, суд визнає позов необґрунтованим та вважає необхідним відмовити у його задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частиною 1 ст.17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.2 КАС України при вирішенні адміністративного позову суд має виходити з наступного: 1) чи прийнято оскаржуване рішення відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 2) чи прийнято це рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття; 3) чи дотримано при його ухваленні принцип рівності перед законом, запобігання несправедливій дискримінації; 4) чи прийняте воно пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Кодимське РайСТ є зареєстрованою у встановленому законом порядку юридичною особою, яка має у власності об'єкти нерухомого майна - магазин №150-151 «Промтовари», розташований в смт.Слобідка Кодимського району Одеської області, та магазин №168 «ТПС», розташований в с.Правда Слобідської селищної ради Кодимського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА №711808 від 27березня 2003 року та рішенням Слобідської селищної ради №4 від 27 березня 2003 року.

Рішенням Слобідської селищної №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено ставки податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, для фізичних та юридичних осіб у розмірах:

· 0.1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування - для квартири/квартир, житлова площа яких перевищує 60 кв.м., або житлового будинку/будинків, житлова площа яких перевищує 120 кв.метрів;

· 0.1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування - для різних видів об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності одного платника податку, сумарна житлова площа яких перевищує 180 кв.метрів;

· 0.1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб;

· 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності юридичних осіб.

Вказане рішення оскаржується позивачем у частині встановлення ставки податку на рівні 1 відсотку від розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.метр, для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності юридичних осіб.

В якості підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення позивачем вказано: а) надання безпідставної переваги фізичним особам у встановленні розміру спірного податку та дискримінація юридичних осіб, для яких ставка цього податку є значною більшою; б) порушення вимог при підготовці та прийнятті оскаржуваного рішення, яке є регуляторним актом, зокрема: неоприлюднення його проекту, відсутність його публічного обговорення, невстановлення його регуляторного впливу та його неопублікування після прийняття.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, питання щодо встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з п/п.10.1.1 п.10.1 ст.10 та п/п.265.1.1 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком.

Відповідно до п/п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками цього податку є фізичні та юридичні особи, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п/п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Базою оподаткування є площа об'єкту житлової чи нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п/п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до п/п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПКУ ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Таким чином, встановлення ставки вказаного податку є виключними повноваженнями сільської, селищної або міської ради, ревізування яких та подальша зміна судом буде свідчити про перебрання судом на себе повноважень органу місцевого самоврядування, що неприпустимо.

Отже саме по собі перевищення встановленої для юридичних осіб ставки вказаного податку у порівнянні з розміром ставки, встановленим для фізичних осіб, не може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення про встановлення цих ставок.

Щодо порушення відповідачем порядку підготовки та прийняття регуляторного акту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року №1160-IV, оскаржуване позивачем рішення є регуляторним актом, яке відповідно до ст.ст.6-12 цього закону має бути обговорене громадянами, суб'єктами господарювання, їх об'єднаннями та науковими установами, а також консультативно-дорадчими органами, має бути з'ясований його регуляторний вплив, а після цього офіційно оприлюднене в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніше як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Судом встановлено, що Слобідська селищна рада не має власного друкованого засобу інформації, а тому оголошення про підготовку вказаного регуляторного акту, його обговорення та прийняття було розміщене на дошці оголошень, розташованій біля приміщення вказаної селищної ради, що не суперечить ч.5 ст.13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Слід також зазначити, що порядок опублікування оскаржуваного рішення є спеціальним та визначається п/п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України.

У зв'язку з цим, суд вважає необхідними зазначити про порядок набуття чинності оскаржуваним рішенням, позаяк, однією із обставин, що свідчить про порушення законних прав позивача, представником останнього вказано, що Кодимське РайСТ вже сплачує вказаний податок відповідно до встановлених цим рішенням ставок.

Прийняте місцевою радою рішення про встановлення податку або про зміну його елементів набуває чинності відповідно до вимог, передбачених у Податковому кодексі України.

Так, відповідно до п/п.12.4.3 п.12.4 ст.12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у частині податків та зборів належить прийняття до початку наступного бюджетного періоду рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їхніх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке має наслідком зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набуває чинності з початку бюджетного періоду.

Згідно з п/п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто Податковий кодекс України не наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями встановлювати посеред бюджетного року нові податки та змінювати їхні ставки.

Крім того, п/п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України передбачає принцип стабільності податкового законодавства, який означає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їхні ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Бюджетний період відповідно до ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того самого року.

Отже, відповідно до Податкового кодексу України встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також зміни до його елементів, у випадку прийняття та оприлюднення відповідного рішення місцевою радою до 01 липня 2015 року набувають чинності лише з 01 січня 2016 року.

Відтак, твердження представника позивача про те, що оскаржуваним рішенням вже порушуються законні права та інтереси Кодимського РайСТ, яке вже сплачує вказаний податок у встановленому оскаржуваним рішенням розмірі є безпідставними.

Окрім цього, відповідно до п.33 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені п/п.266.5.1. п.265.5 ст.265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м для об'єктів нежитлової нерухомості».

Сукупність наведених вище обставин є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову Кодимського РайСТ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Кодимського районного споживчого товариства до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у частині встановлення ставки податку на нерухоме нежитлове майно для юридичних осіб, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови суду виготовлено 10 квітня 2015 року.

Суддя Сопільняк О.М.