Справа № 803/361/15-а
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 803/361/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з позовом до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Ківерцівська ОДПІ, відповідач1), Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області (далі - реєстраційна служба, відповідач2) про визнання протиправними дій щодо формування контролюючим органом вимоги №Ф/1673-03 від 06.11.2014 року про сплату боргу (недоїмки) та скасування державної реєстрації Ківерцівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на безпідставність формування контролюючим органом вимоги №Ф/1673-03 від 06.11.2014 року про сплату боргу (недоїмки) з огляду на відсутність будь-яких договірних чи інших зобов'язань за угодами чи правочинами перед відповідачем1. Дії Ківерцівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області щодо формування вимоги №Ф/1673-03 від 06.11.2014 року про сплату боргу (недоїмки) вважає протиправними, оскільки відповідач1 не мав відповідних повноважень. Вважає, що сама юридична особа Ківерцівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області є недієздатною особою, оскільки немає відповідних установчих документів. Державна реєстрація Ківерцівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області відповідачем2 проведена незаконно, на підставі нечинного, незареєстрованого Положення про Ківерцівську ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області та з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Ухвалою суду від 30.03.2015 року у справі допущено заміну відповідача1 Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на його правонаступника - Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ківерцівська ОДПІ, відповідач1).

В судове засідання позивач не прибув, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі, про що зазначено в позовній заяві.

В поданих до суду письмових запереченнях на адміністративний позов та в судовому засіданні представник відповідача1 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, зазначив, що у зв'язку з наявністю у позивача станом на 31.10.2014 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 791,78 грн. Ківерцівською ОДПІ було сформовано та надіслано ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1673-03 від 06.11.2014 року. Оскаржувані дії контролюючого органу по формуванню вимоги про сплату боргу (недоїмки) вважає законними та обґрунтованими, винесеними на підставі та на виконання норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, зазначив, що державна реєстрація Ківерцівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області проведена у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», з огляду на що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просив відмовити повністю.

Відповідач2 заперечень на позов не подав, в судове засідання свого представника не направив, однак заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

З огляду на наявні клопотання позивача та відповідача2 про розгляд справи без їх участі справу розглянуто у відсутності ОСОБА_2 та представника реєстраційної служби на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника відповідача1, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 28.09.2009 року Реєстраційною службою Ківерцівського районного управління юстиції, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (Т.І, а.с.39).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи зворотнього боку облікової картки платника податку (Т.І, а.с.44-46), станом на 31.10.2014 року за ОСОБА_2 рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 791,78 грн. Також з даної картки вбачається, що позивач як підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування.

У відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 року №455, Ківерцівською ОДПІ 06.11.2014 року було сформовано та надіслано позивачу вимогу №Ф-1673-03 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 791,78 грн. (Т.І, а.с.8).

Суд вважає правомірними дії контролюючого органу щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2014 року №Ф-1673-03 з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною восьмою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою статті 25 цього Закону визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 року №55 (далі - Інструкція), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 6.2 Інструкції встановлено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Як передбачає пункт 6.3 Інструкції, вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з пунктом 6.4. Інструкції вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Наявність заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем не спростовано, а відтак дії контролюючого органу по формуванню вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1673-03 від 06.11.2014 року відповідають вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 року №455.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про відсутність повноважень у відповідача1 щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф/1673-03 від 06.11.2014 року у зв'язку з наявністю істотних порушень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» при реєстрації відповідачем2 юридичної особи Ківерцівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи;

- примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірники установчих документів (у разі подання електронних документів - один примірник);

- документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи. У разі подання електронних документів для проведення державної реєстрації юридичної особи підтвердженням внесення плати за проведення державної реєстрації юридичної особи є примірник електронного розрахункового документа, засвідченого електронним цифровим підписом;

- інформацію з документами, що підтверджують структуру власності засновників - юридичних осіб, яка дає змогу встановити фізичних осіб - власників істотної участі цих юридичних осіб.

Згідно з положеннями частин третьої та четвертої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи державний реєстратор повинен внести до реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи ідентифікаційний код відповідно до вимог Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації юридичної особи на підставі відомостей цієї реєстраційної картки. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи є датою державної реєстрації юридичної особи.

Статтею 27 даного Закону визначено вичерпний перелік підстав, за якими може бути відмовлено у проведенні державної реєстрації юридичної особи:

- невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи;

- невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону;

- порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема:

наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи;

невідповідність відомостей про засновників (учасників) та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі;

наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 цього Закону;

наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися;

використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України;

невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону щодо найменування окремих видів юридичних осіб (банк, кредитна спілка, недержавний пенсійний фонд тощо);

встановлена іншими законами заборона використання у найменуванні юридичної особи певних термінів, абревіатур, похідних термінів.

Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

З матеріалів реєстраційної справи №1-184-000941-61, заведеної на Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області (Т.І, а.с.59-118), вбачається, що всі необхідні документи, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», для проведення реєстраційної дії державному реєстратору були подані.

Так, матеріали реєстраційної справи містять такі документи:

- реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи, заповнена та підписана Гринюком Р.М., який згідно наказу Міністерства доходів і зборів України від 24.05.2013 року №668-о призначений на посаду начальника Ківерцівської ОДПІ;

- рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи, а саме: постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів»;

- Положення про Ківерцівську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області;

- квитанція про внесення реєстраційного збору.

Таким чином, оскільки державному реєстратору були подані усі визначені законодавством документи, тому державна реєстрація юридичної особи Ківерцівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області відповідачем2 проведена правомірно.

Суд вважає безпідставними твердження позивача щодо необхідності державної реєстрації наказу Міністра доходів і зборів України від 17.04.2013 року №45, яким затверджено установчий документ - Положення про Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області, з огляду на таке.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України «Про центральні органи виконавчої влади».

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 13 даного Закону територіальні органи міністерства діють на підставі положень, що затверджуються міністром. Типове положення про територіальні органи міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.

Територіальні органи міністерства припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення.

Відповідно до пункту 13 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №563, територіальні органи діють на підставі положень, що затверджуються відповідно до типового положення міністром, керівником іншого центрального органу виконавчої влади.

Судом встановлено, що Положення про Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Положення) (Т.І, а.с.213-224), затверджене наказом Міністра доходів і зборів України від 17.04.2013 року №48 відповідно до вимог частини третьої статті 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №563 «Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади», від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів».

Згідно з пунктом 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Оскільки наказ від 17.04.2013 року №45, яким затверджено Положення про Ківерцівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області, не містить норми права, не зачіпає соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян та не носить міжвідомчого характеру, є актом організаційно-розпорядчого характеру, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, а тому згідно пункту 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції України та не потребує офіційного оприлюднення.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів та належних правових обґрунтувань незаконності дій Ківерцівської ОДПІ щодо формування вимоги №Ф-1673-03 від 06.11.2014 року про сплату боргу (недоїмки) позивач суду не навів. Поряд з тим, ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів незаконного проведення реєстраційною службою Ківерцівського районного управління юстиції державної реєстрації юридичної особи - Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області.

За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 14 квітня 2015 року.