Справа № 816/713/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р. м. Київ К/800/42295/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2014 року

у справі №816/713/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

до Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" звернулось до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Полтавській області, яким просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 03 лютого 2014року та № від 03 лютого 2014 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі №816/713/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 січня 2014 року митницею проведено невиїзну документальну перевірку ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", за результатами якої складено акт від 16 січня 2014 року №0001/16-31-22-04-08/05763814.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідно до вказаного вище зовнішньоекономічного договору № 15 від 18 листопада 2011 року та доповнень до нього 14 серпня 2012 року позивачем здійснено ввезення на митну територію України товарів "Кип'ятильник електричний безперервної дії для пасажирських вагонів КНДЭ.0000.000 тип 2, 140В-35 шт." та "Розетка закрита Р3-8Б-У150В-70 шт. в металевому корпусі. Номан. струм 6А. Номін. напруга 50В. Призначена для приєднання переносних споживачів електроенергії на пасажирських вагонах" зі звільненням від сплати імпортного мита на підставі сертифікату походження товару форми СТ-1 від 01 серпня 2012 року № RUUA (бланк 1659962), виданого Хімкінською торгово-промисловою палатою, Російська Федерація. Митне оформлення товарів здійснено із звільненням від оподаткування ввізним митом, як товарів, що ввозяться згідно з міжурядовою Угодою між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю, у розмірі 33975 грн. 07 коп.

З метою перевірки відомостей Полтавською митницею тричі направлялися запити до Хімкінської торгово-промислової палати (Російська Федерація) з проханням повідомити додаткові та уточнюючі відомості. Станом на 08 жовтня 2013 року на листи Полтавської митниці Міндоходів стосовно запитуваного сертифікату від компетентних органів країни походження товару відповідь не отримана.

Згідно п. 9.3 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, Полтавською митницею Міндоходів сертифікат форми СТ-1 від 01 серпня 2012 року №RUUA (бланк 1659962) не визнано дійсним, про що ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" проінформовано листом Полтавської митниці Міндоходів від 08 жовтня 2013 року № 03/1/09-1999.

03 лютого 2014 року на підставі акту перевірки 16 січня 2014 року № 0001/16-31-22-04-08/05763814 митним органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість"на загальну суму 16987 грн. 53 коп., у тому числі: за основним платежем - 6795 грн. 01 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 10192 грн. 52 коп.; та податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "мито на товари" на загальну суму 84937 грн. 68 коп., у тому числі: за основним платежем - 33975 грн. 07 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 50962 грн. 61 коп.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно частин 1, 2 статті 36 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (чинного на час виникнення спірних правовідносин), країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно частини 7 статті 36 Митного кодексу України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно частин 1, 2 статті 40 Митного кодексу України, у разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.

За приписами частин 1, 2 3 статті 43 Митного кодексу України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини 1 статті 45 Митного кодексу України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, який видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відповідно до частини 1 статті 4 Договору про зону вільної торгівлі, ратифікованого Законом України від 30 липня 2012 року № 5193-VI "Про ратифікацію Договору про зону вільної торгівлі", для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід'ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року.

Митним органом в обґрунтування підстави вважати неповними дані, зазначені в сертифікаті про походження товару від 01.08.2012 року, вказано на недотримання критерію достатньої переробки/обробки товару.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне виходити з наступного.

Відповідно до розділу 1 Правил, критерій достатньої обробки (переробки) - це один із критеріїв визначення країни походження товарів, відповідно до якого товар, якщо в його виробництві беруть участь дві країни чи більше, вважається таким, що походить з тієї країни, на території якої його було піддано останній істотній обробці (переробці), достатній для надання товарові його характерних властивостей.

Згідно з пунктом 2.4 Правил, у разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав - учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару.

В акті експертизи від 01 серпня 2012 року № 5 вказано, що відповідно до наданої калькуляції на виготовлення кип'ятильників всі матеріальні витрати на їх виробництво становлять 11269,15руб, що складає 30% вартості кінцевої продукції, що відповідає критерію достатності сировини. Достатня переробка сировини невизначеного походження та виконання технологічних операцій на російському підприємстві ОАО "Долгопрудненское научно-производственное предприятие". Викладене дозволяє дійти висновку, що кип'ятильники електричні КНДЭ.0000.000 в кількості 35 шт. є продукцією російського виробництва.

Згідно Додатку № 1 до Правил у переліку умов, виробничих й технологічних операцій, необхідних для надання товару статусу походження під час використання у виробництві товару третіх країн: товари з кодом ТН ЗЕД 8535, 8536 "Апаратура електрична для комутації або захисту електричних ланцюгів або для під'єднання до електричних ланцюгів або в електричних ланцюгах", для яких передбачено умови: виготовлення, під час якого вартість усіх використовуваних матеріалів не повинна перевищувати 50 % ціни кінцевої продукції. У зазначених вище межах матеріали позиції 8538 можуть використовуватися лише до суми в межах 5 % ціни кінцевої продукції.

Також в акті експертизи № 5 від 01 серпня 2012 року вказано, що загальна вартість матеріалів невизначеного походження згідно калькуляції для розетки складає 9%, матеріали позиції 8538 не використовуються, що відповідає умовам достатньої переробки (пункт 2.4 Правил та Додатку № 1 до них).

На підставі вищевикладеного судова колегія дійшла висновку, що вказаний вище товар, є товаром російського походження, підданий достатній обробці/переробці в Російській Федерації та має відповідний критерій походження.

Згідно статей 2, 4 Договору про зону вільної торгівлі, сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої Сторони, за винятком випадків, передбачених в додатку 1, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони керуються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід'ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 року.

В той же час, сумніви щодо відомостей, зазначених у сертифікаті, які Полтавська митниця пов'язує зі змістом акту експертизи, є безпідставними, оскільки для підтвердження країни походження товару у конкретній державі-учасниці необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

У разі надання сертифіката, який містить у графі 9 відомості відмінні від тих, що містяться в митній декларації, питання про можливість надання режиму вільної торгівлі вирішується митним органом країни ввезення після надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акта експертизи, який виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави-учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі-учасниці Угоди.

Сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

Слід звернути увагу, що наявність даних акту експертизи вимагається лише у разі пред'явлення сертифікатів, які містять у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінний від відомостей в митній декларації.

З матеріалів справи вбачається, що у графі 33 митної декларації № 806010000/2012/009544 від 14.08.2012 року зазначений той же код товару, який відповідає графі 9 сертифікату форми СТ-1 від 01 серпня 2012 року № RUUA (бланк 1659962), тобто відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, були ідентичні відомостям, що містяться в митній декларації.

Оскільки основні умови, за якими критерії достатньої обробки /переробки вважаються виконаними, не змінились, то наданий позивачем під час митного оформлення з метою підтвердження країни походження товару та одержання пільги зі сплати ввізного мита сертифікат, оформлений у відповідності до вимог Правил визначення країни походження товарів.

В обґрунтування висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, суди попередніх вимог також вказали, що Полтавською митницею тричі направлялися мотивовані запити до Хімкінської торгово-промислової палати, Російська Федерація, з проханням повідомити додаткові та уточнюючі відомості. Станом на 08 жовтня 2013 року на листи Полтавської митниці Міндоходів стосовно запитуваного сертифікату від компетентних органів країни походження товару відповідь не отримана.

З цього приводу суд касаційної інстанції наголошує наступне.

Відповідно до пункту 9.3 вказаних Правил, сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, зокрема, якщо протягом сумарного строку 6 місяців (3 місяці з дати первинного запиту й 3 місяці з дати повторного запиту) митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару.

Підставою для надіслання запиту митним органом країни ввезення товару повинна бути хоча б одна з обставин, передбачена у пункті 9.1 Правил визначення країни походження товарів, що свідчить про недійсність сертифікату внаслідок наявності у ньому недоліків, чітко визначених законодавством, а не на підставі сумнівів митного органу з приводу змісту актів експертиз чи інших документів.

Підставою для надіслання запиту повинно бути виявлення Митницею відомостей, які не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого.

Вищий адміністративний суд України вважає, що ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" були надані Митниці документи, достатні для встановлення відомостей про країну походження товару.

Згідно матеріалів справи 05 листопада 2013 року до митниці надійшов лист Хімкінської торгово-промислової палати № 570 від 29 жовтня 2013 року, яким повідомлено, що всі необхідні документи, надані ОАО "ДНПП" м. Долгопрудний для оформлення акта експертизи від 01 серпня 2012 року № 5, не містять інформації про імпортовану сировину. На підставі цього був оформлений сертифікат походження товару форми СТ-1 від 01 серпня 2012року №RUUA (бланк 1659962), законність якого підтверджує Хімкінська торгово-промислова палата (а.с.61).

Чинним законодавством не передбачено повноважень митних органів самостійно визначати рівень дотримання критерію достатньої обробки/переробки товарів, оскільки це питання належать до виключної компетенції органів, що видають сертифікати форми СТ-1.

Таким чином, в процесі розгляду справи знайшов своє підтвердження факт надання ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" при митному оформленні товару всіх необхідних та достатніх документів, які посвідчують правильність здійснення митної операції щодо можливості застосування преференційного режиму оподаткування.

Тому прийняття Митницею податкових повідомлень-рішень № від 03 лютого 2014року та № від 03 лютого 2014 року та збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" і платежем "мито на товари" є протиправним.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" - задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2014 року у справі № 816/713/14 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03 лютого 2014 року №, прийняте Головним управлінням Міндоходів у Полтавській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03 лютого 2014 року №, прийняте Головним управлінням Міндоходів у Полтавській області.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: