Справа № 2а-3139/10/0370
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 876/111/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лебідя Д.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Ягодинської митинці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

09.12.2012 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 29.10.2010 року по 06.02.2013 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Ягодинської митниці про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року заяву задоволено частково. Стягнуто з Ягодинської митниці Міндоходів на користь заявника середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 156724,65 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Ягодинська митниця Міндоходів подала до апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить прийняти нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, оскільки митницею вживались всі необхідні заходи на виконання рішення суду, зокрема наказом Державної митної служби України № 289-к від 05.02.2013 року та наказом Ягодинської митниці № 149-к від 06.02.2013 року заявника поновлено на роботі, а тому затримка виконання судового рішення спричинена незалежними від відповідачів причинами і бездіяльністю позивача.

У судовому засіданні представник Ягодинської митниці Міндоходів підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Просить прийняти рішення про відмову в задоволенні заяви.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2010 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2014 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано пункт 2 наказу Державної митної служби України від 28.10.2010 року №2042-к "По особовому складу" в частині що стосується ОСОБА_1, та пункти 2, 3, 4 наказу Ягодинської митниці від 29.10.2010 року №751-к "Про оголошення наказу Державної митної служби України від 28.10.10 року №2042-к "По особовому складу" в частині, що стосується ОСОБА_1. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №1 митного поста "Ягодин" Ягодинської митниці з 29 жовтня 2010 року. Стягнуто з Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 11510,85 грн. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6493,30 грн. звернуто до негайного виконання.

05.01.2011 року Волинським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 38/2011 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 митного поста "Ягодин" Ягодинської митниці з 29.10.2010 року.

Виконавчий лист позивачем для примусового виконання судового рішення у виконавчу службу не пред'являвся, про те в січні 2011 року був пред'явлений в Ягодинську митницю.

За даним виконавчим листом ОСОБА_1 було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 жовтня 2010 року по 23 грудня 2010 року в сумі 11510,85 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 митного поста "Ягодин" Ягодинської митниці з 29.10.2010 року було виконане відповідачем 06.02.2013 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказу Держмитслужби України від 05.02.2013 року №289-к "По особовому складу митних органів" та наказом Ягодинської митниці №149-к "По особовому складу митних органів" від 06.02.2013 року (а.с. 178-179).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з відповідача з таких підстав.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як передбачено частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 цього ж Кодексу визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Таким чином, у відповідача був обов'язок негайно виконати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2010 року про поновлення позивача на посаді незалежно від того, чи звертався позивач за примусовим виконанням судового рішення до органів державної виконавчої служби. Однак, рішення суду до 06.02.2013 року виконане не було.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2010 року позивачу було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2010 року по 23.12.2010 року у розмірі 11510,85 грн., а тому заява підлягає до задоволення в частині стягнення коштів з 24.12.2010 року.

Оскільки відповідачі добровільно не виконали судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, суд першої інстанції правильно задовольнив заяву та стягнув з Ягодинської митниці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення позивача на роботі з 24 грудня 2010 року по 06 лютого 2013 року в сумі 156724,65 грн. (531 робочий день х 295,15 грн.).

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,199,200,205,206,254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі № 2а-3139/10/0370 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 09 квітня 2015 року.