Справа № 816/2799/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/53296/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Галяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції ДАБК у Полтавській області Пузиря А.І. , Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Пузиря А.І., третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області про визнання протиправними дії Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Пузиря А.І. щодо проведення 16 січня 2014 року позапланової перевірки та складання акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; визнання незаконним (протиправним) та скасування припису № 4 від 16 січня 2014 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 30 червня 2011 року позивачем до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області (далі - Інспекція ДАБК у Полтавській області) направлене повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстроване за № ПТ 0.

16 січня 2014 року на підставі наказу № 467 від 30 грудня 2013 року, направлення № 24 від 09 січня 2014 року, окремого доручення Держархбудінспекції України від 27 грудня 2013 року № 40-6403-Г, № 40-6404-Г, на підставі скарги громадянина ОСОБА_6 від 17 грудня 2013 року, посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_4 на об'єкті: «Частина житлового будинку, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1», за наслідками якої 16 січня 2014 року складено Акт.

Зі змісту акту слідує, що в зареєстрованому повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ПТ 20 від 30 червня 2011 року з будівництва господарських будівель та споруд на садибній ділянці по АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_4 наведені недостовірні дані, а саме в графі відносно інформації про земельну ділянку вказано договір купівлі-продажу від 06 липня 2007 року, який не є документом, що посвідчує право власності на дану земельну ділянку. Документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку (договір оренди, державний акт на право власності на земельну ділянку, свідоцтво на право власності на земельну ділянку) відсутній.

На підставі виявлених порушень відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення № 23 від 16 січня 2014 року та припис про усунення виявлених порушень за № 4 від 16 січня 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення позапланової перевірки об'єкта будівництва, відповідач діяв відповідно до вимог законодавства України, а оскаржуваний припис, складений посадовою особою Інспекції ДАБК у Полтавській області, є законним та обґрунтованим, складеним на підставі, у межах повноважень та у спосіб відповідно до діючого законодавства України.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується частково із огляду на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Згідно статті 8 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне регулювання, зокрема, полягає в контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.

Статтею 15 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що компетенція центрального спеціально уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури визначається положенням, яке затверджується відповідно до закону. Окремі функції органів з питань містобудування та архітектури визначаються законодавством.

Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 553), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Згідно пункту 1 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Відповідно до Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно пункту 7 Порядку № 553 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності підстав для проведення позапланової перевірки відповідачем надано до матеріалів справи окреме доручення Держархбудінспекції України від 27 грудня 2013 року №40-6403-Г, №40-6404-Г, скарга громадянина ОСОБА_6 від 17 грудня 2013 року.

Пунктом 16 Порядку № 553 передбачено, що здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Форма акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 240 від 15 травня 2012 року, відповідно до якої акт інформативний характер і в ньому зазначаються відомості про особу, щодо якої здійснюється перевірка, вид перевірки (планова/позапланова), а також інформацію про результати перевірки, а при виявленні порушення (суть правопорушень із зазначенням абзаців, пунктів, частин, статей, розділів, глав нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил, проектних рішень тощо, які порушено).

Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не породжує виникнення будь-яких прав і обов'язків у осіб щодо яких він складений, в зв'язку із чим не може бути оскаржений до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Пузиря А.І. щодо проведення 16 січня 2014 року позапланової перевірки та складання акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил задоволенню не підлягають.

Пунктом 17 Порядку № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис)

Згідно пунктів 19-20 Порядку № 553 припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для складання припису про усунення виявлених порушень № 4 від 16 січня 2014 року було те, що в зареєстрованому повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ПТ 20 від 30 червня 2011 року з будівництва господарських будівель та споруд на садибній ділянці по АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_4 в графі відносно інформації про земельну ділянку вказано договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 липня 2007 року, а не договір оренди земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку чи свідоцтво на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до частин 1, 4 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 06 липня 2007 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, купила 29/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, що розташоване на земельній ділянці площею 1484,61 кв.м., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16355901, виданого 22 жовтня 2007 року Комунальним підприємством Кременчуцьке МБТІ.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2012 року, ухваленого у справі 2/1601/3312/2012, визначено порядок користування ОСОБА_4 зазначеною земельною ділянкою пропорційно її частці у майні домоволодіння, а саме в користування ОСОБА_4 виділено частину земельної ділянки площею 1484,61 мІ згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Матеріалами справи підтверджено, що в повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ПТ 20 від 30 червня 2011 року з «Будівництва господарських будівель та споруд на садибній ділянці по АДРЕСА_1», замовник - ОСОБА_4 у графі: документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договорі суперфіцію, зазначено договір купівлі - продажу частини житлового будинку від 06 липня 2007 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позивач, зазначивши у повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ПТ 20 від 30 червня 2011 року в графі відносно інформації про земельну ділянку договір купівлі-продажу від 06 липня 2007 року, не вчинила порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, так як зазначила достовірну інформацію. Крім цього невідповідність інформації про земельну ділянку зазначену у повідомленні, відповідач міг виявити у липні 2011 року під час отримання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до помилкового висновку про відповідність припису № 4 від 16 січня 2014 року, складеного посадовою особою Інспекції ДАБК у Полтавській області, вимогам законодавства.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судами були повно і правильно встановлені обставини справи однак при ухваленні рішень судами першої та апеляційної інстанцій було допущено порушення норм матеріального права при відмові в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування припису № 4 від 16 січня 2014 року, ухвалені рішення підлягають скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Пузиря А.І. , Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису № 4 від 16 січня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного державного інспектора Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Пузиря А.І. № 4 від 16 січня 2014 року.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: