Справа № 2а-5651/12
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5651/12 Головуючий у 1-й інстанції: Міщенко К.М. Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Грибан І.О., Беспалова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання протиправними рішення та дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недосплачених сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тальнівському районі Черкаської області, в якому просив суд: визнати протиправним рішення та дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області, щодо відновлення його порушеного права на отримання пенсії в розмірі , відповідно до ст. ст. 39, 49, 50, 51, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області відновити його порушене право на отримання державної додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров'ю в розмір, передбаченому ст.ст. 39, 51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом її перерахунку відповідно до розміру мінімальної заробітної плати та 15 % мінімальної пенсії за віком , яка визначається на період виплати з 01.07.2008 року та виплачувати в подальшому відповідно до вказаного закону; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області відновити його порушене право на отримання державної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмір, передбаченому ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зробити відповідний її перерахунок з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком , та мінімального розміру пенсії, який для інваліда 2 групи на може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, що передбачено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перераховуючи їй надалі відповідно до збільшення прожиткового мінімуму з 01.03.2008 року.

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області щодо нарахування та виплати позивачу доплати, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4 та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно положень ст.ст. 39, 51, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язано провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та державної пенсії особам віднесений до 1 категорії у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до вимог статей 39, 51, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.04.2011, з урахуванням фактично виплачених сум.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є дружиною померлого громадянина із числа осіб 1 категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, має статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, що підтверджується копією відповідного посвідчення перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області, одержує пенсію за віком , а також компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, разом з тим постійно проживає в м. Тальне, Черкаської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106 віднесене до зони посиленого радіологічного контролю .

На звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, у відповідності до приписів ст.ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач, листом від 13.09.2011 № 6802/0301 повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

У зв'язку із цим ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в здійсненні такого перерахунку та зобов'язання його здійснити вказаний перерахунок.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову, при цьому виходив з того, що відповідач протиправно не здійснює відповідні виплати позивачу, виходячи із розмірів встановлених постановами КМ України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач просив задовольнити її вимоги по виплаті державної та додаткової пенсії, що передбачені ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 року, та вимоги щодо здійснення виплат , передбачених ст. ст. 50, 54 цього ж закону, з 01.03.2008 року, при цьому до суду із даним позовом звернулась 10.10.2011.

Враховуючи, що своїм процесуальним правом на звернення до суду із клопотанням про поновлення строку позивач не скористалася, а судова колегія поважних причин для його пропуску з наявних у справі матеріалів не вбачає, то позовні вимоги за період до 10.04.2011 підлягають залишенню без розгляду.

Статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено розмір пенсії, додаткової пенсії.

Відповідно до статті 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 цього Закону, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Водночас, судом першої інстанції не встановлено і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі в розумінні статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України докази щодо наявності у позивача статусу особи, постраждалої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та групи інвалідності, щодо якої наявний зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

За таких обставин, підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання останнього здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", задоволенню не підлягають.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI частини третю і четверту статті 54 замінено чотирма частинами. Зокрема другою частиною передбачено, що пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із зазначеною статтею, що розподіляється між ними рівними частками.

Проте зміни, внесені підпунктом 12 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008. Тобто відновила свою дію попередня редакція названої норми Закону, яка не передбачає пенсії у разі втрати годувальника. Натомість компенсація в разі втрати годувальника передбачена статтею 52 цього Закону.

Щодо решти позовних вимог, то як вірно встановлено судом позивач має статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, що підтверджується копією відповідного посвідчення, постійно проживає в м. Тальне, Черкаської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106 віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Частини 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що пенсії працюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Крім того, мінімальна пенсія за віком не може бути нижчою ніж прожитковий мінімум і відповідно до вимог ст. 46 Конституції України.

Посилання відповідача на Закон України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, яким були внесені зміни до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безпідставними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 такі зміни визнано неконституційними, а відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, безпідставними є посилання апелянта на постанови КМ України від 28.05.2008 № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 26.07.1996 № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими обмежені права на отримання вищезазначених додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, встановленими ст. 39, 51 Закону № 796-ХІІ, а тому застосуванню підлягають саме останні, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Отже, до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", до 22 липня 2011 року застосуванню підлягали положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, судом першої інстанції безпідставно покладено на відповідача зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4 за період після 23 липня 2011 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги адміністративного позову щодо виплати державної та додаткової пенсії, що передбачені ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 до 09.04.2011 та вимоги щодо здійснення виплат, передбачених ст. ст. 50, 54 цього ж закону, з 01.03.2008 року по 09.04.2011 підлягають залишенню без розгляду.

Вимоги позивача щодо виплати державної та додаткової пенсії, що передбачені ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 10.04.2011 по 23.07.2011 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині позову необхідно відмовити з огляду на відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання протиправними рішення та дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недосплачених сум пенсії - задовольнити частково.

Постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2012 року - скасувати.

Позовні вимоги про зобов»язання управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, що передбачені ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 до 09.04.2011 та вимоги щодо здійснення виплат, передбачених ст. ст. 50, 54 цього ж закону, з 01.03.2008 року по 09.04.2011 - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 доплати, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, згідно з положеннями ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до вимог статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.04.2011 по 23.07.2011, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України).

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіІ.О. Грибан

О.О. Беспалов

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.