Справа № 2а-1970/581/12
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Справа № 86497/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Гусятинському районі (на даний час - Гусятинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області) на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Гусятинському районі (на даний час - Гусятинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Гусятинському районі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ в Гусятинському районі від 31.01.2012 року №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що висновки податкового органу не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству, оскільки у вказаний період позивачем (як суб'єктом підприємницької діяльності, яка здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування) було укладено договори про надання послуг №58 від 27.04.2010 року та №120 від 26.11.2010 року предметом яких був ремонт (поточний ремонт) приміщень лікарні. Відповідно, з використанням програмного комплексу АВК -5 (2.9.2.) здійснено складання актів приймання виконаних робіт, відповідно до типової форми №КБ-2в, затвердженої Наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 року №554, у якій зокрема передбачено у графі 7 акту внесення відомостей щодо заробітної плати.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив того, що як слідує з матеріалів справи, сума коштів вказана в графі 7 актів № КБ-2в, як заробітна плата становить сторонами по договору, а отже є вартістю послуг нарахованої контрагентом позивачу, як виконавцю послуг по ремонту приміщень згідно договорів № 58 від 27.04.2010 року, № 120 від 26.11.2010 року. відтак, отримана сума коштів позивачем за договором, є доказом отриманим від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком. Відповідачем не доведено роботу інших осіб, які допомагали позивачу за плату. Жодних даних про виплату позивачем грошової винагороди іншим особам не здобуто.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Покликання маються на те, що за результатами перевірки встановлено неутримання позивачем та перерахування до бюджету податку з доходів з фізичних осіб. Вказаний висновок ґрунтується на тому, що в актах виконаних робіт, внесено відомості щодо «заробітної плати робочих, незайнятих обслуговуванням машин», тобто кошти виплачувались в якості зарплати робочим. Те, що роботи проводились не лише позивачем, підтверджено поясненнями.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.01.2012 року державною податковою інспекцією у Гусятинському районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку СПД - фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності нарахування податків та зборів за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, результати якої відображено в акті № 50/17-НОМЕР_1 від 25.01.2012 року за результатами якого відповідачем розраховано суму штрафних (фінансових) санкцій та винесено податкове - повідомлення рішення № від 31 січня 2012 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку з доходів найманих працівників за основним платежем 27244,35грн., та 6811,09 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями у з в'язку із порушенням позивачем пункту 8.1.1, підпункту 8.1.2, пункту 8.1. статті 8, пункту 17.2 (а) статті 17, пункту 19.2 (а) статті 19 Закону України «Про податок на доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року №889-ІV.

Відповідно до пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року №889, в редакції яка діяла на момент спірних правовідносин (Закон втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI) (надалі - Закон №988) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Спеціальним нормативним документом з регулювання таких відносин є Указ Президента України від 03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»в редакції Указ Президента України від 28.06.99 року №746.

Згідно ст. 2 Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності. Платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян) саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід від якої обкладається єдиним податком.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується із висновками податкового органу, оскільки як слідує з матеріалів справи, в тому числі актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма №КБ-2в, затвердженого наказом Мінрегіонбудут України від 4 грудня 2009 року №554), сума коштів вказана у графі 7 актів, як заробітна плата (з врахуванням кількості, об'єму виконаних робіт) становить базу для визначення обсягу реалізації продукції (виконаних робіт, наданих послуг) між сторонами по договору, а отже є вартістю послуг (винагороди, доходу) нарахованої контрагентом позивачу, як виконавцю послуг по ремонту (поточному ремонту) приміщень згідно договорів №58 від 27.04.2010 року, №120 від 26.11.2010 року.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки жодного доказу по оплаті найманим працівникам не надано, з врахуванням ч.2 ст. 71 КАС України де зазначається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, тому припущення податкового органу не можуть складати підстав для прийняття податкового повідомлення рішення.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Гусятинському районі (на даний час - Гусятинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області)залишити без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року по справі № 2а-1970/581/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 06.04.2015 року