Справа № 808/1264/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року о 16 год. 11 хв.Справа № 808/1264/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - Петрушенко М.Л.,

відповідача - Прокофєва С.А.,

третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці Міндоходів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області

про визнання дій та бездіяльності протиправною, стягнення переплати ввізного мита,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач) до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у поверненні ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми митних платежів за ВМД №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., за ВМД №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р. та за ВМД №112030000/2012/009596 у розмірі 36945,25 грн.;

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., за ВМД №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р. та за ВМД №112030000/2012/009596 у розмірі 36945,25 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача переплату ввізного мита у сумі 36945,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. по справі №0870/7053/12, яка набрала законної сили, скасовано рішеннями Запорізької митниці про коригування митної вартості товару №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012 р., №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012, якими позивача зобов'язано сплатити кошти в розмірі більшому, ніж визначено декларантом за вантажно-митними деклараціями №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/009596 від 29.03.12 р. на 36945,25 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявами про повернення надмірно сплачених митних платежів, сплачених при митному оформленні товару за вантажно-митними деклараціями №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/009596 від 29.03.12 р., разом з тим, відповідачем було протиправно відмовлено в наданні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що вищезгаданою постановою Запорізького окружного адміністративного суду не приймалось рішення по зобов'язання відповідача повернути надмірно сплачені митні платежі чи визначити митну вартість за методом, заявленим декларантом (метод №1), а отже відсутні підстави для надання висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що від Запорізької митниці Міндоходів до ГУ ДКСУ у Запорізькій області не надходив висновок про повернення позивачу надміру сплачених при митному оформленні товару митних платежів в розмірі 36945,25 грн., а тому у казначейства на даний час відсутні підстави для перерахування коштів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що за умовами контракту №13110681 від 11.05.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» (покупець) та «INTERKOMODITІES SA» (продавець) (специфікація № 116 від 22.02.2012 року), продавець зобов'язався поставити позивачу феромолібден на умовах DDU у відповідності до Інкотермс 2000.

Для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару та з метою виконання умов вказаного договору позивач 06.03.2012 подав до Запорізької митниці вантажну митну декларацію №112030000/2012/006837.

06.03.2012 р. Запорізькою митницею прийнято рішення №112030000/2012/000012/1 про визначення митної вартості товару за шостим методом та у зв'язку з цим 06.03.2012 р. видано картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2/00160 за поданою ВМД.

За умовами контракту №13110681 від 11.05.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» (покупець) та «INTERKOMODITІES SA» (продавець) (специфікація № 125 від 20.03.2012 року), продавець зобов'язався поставити позивачу феромолібден на умовах DDU у відповідності до Інкотермс 2000.

Для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару та з метою виконання умов вказаного договору позивач 29.03.2012 подав вантажну митну декларацію №112030000/2012/009596.

30.03.2012 р. Запорізькою митницею прийнято рішення №112030000/2012/000085/1 про визначення митної вартості товару за шостим методом та у зв'язку з цим 30.03.2012 р. видано картку відмови у митному оформленні товару № 112030000/2/00247 за поданою ВМД.

За умовами контракту №13110681 від 11.05.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» (покупець) та «INTERKOMODITІES SA» (продавець) (специфікація № 115 від 22.02.2012 року), продавець зобов'язався поставити позивачу феровольфрам на умовах DDU у відповідності до Інкотермс 2000.

Для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару та з метою виконання умов вказаного договору позивач 15.03.2012 подав вантажну митну декларацію №112030000/2012/007849.

15.03.2012 р. Запорізькою митницею прийнято рішення №112030000/2012/000036/1 про визначення митної вартості товару за другим методом та у зв'язку з цим 15.03.2012 р. видано картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2/00181 за поданою ВМД.

У зв'язку з застосуванням митним органом методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, позивачем, в порівнянні з заявленою митною вартістю, надмірно сплачено митні платежі в розмірі 36945,25 грн., що не заперечується представником відповідача.

Позивачем в судовому порядку оскаржено рішення про коригування митної вартості товару №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012 р. та №№112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. по справі №0870/7053/12 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дніпроспецсталь» до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішення про визначення митної вартості, визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митому оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00160 від 06.03.2012 за ВМД №112030000/2012/006837; визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митому оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00181 від 15.03.2012 за ВМД №112030000/2012/007849; визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митому оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00247 від 30.03.2012 за ВМД №112030000/2012/009596.

30 травня 2013 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №0870/7053/12 задоволено апеляційну скаргу Запорізької митниці та скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р., а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

03 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі №0870/7053/12 (К/800/33570/13) задоволено касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна», скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р., а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. залишено в силі.

Таким чином, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. по справі №0870/7053/12 набрала законної сили 03.06.2014 р.

З матеріалів справи судом встановлено, що листами №171/1-62 від 10.02.2015 р., №171/1-66 від 12.02.2015 р., №171/1-91 від 23.02.2015 р. позивач звернувся з заявами про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів до Запорізькою митниці. Листами Запорізької митниці від 24.02.2015 р. №167/11/08-70-10 та №155/11/08-70-10 від 19.02.2015 р., позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплачених коштів, оскільки, на думку митного органу, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. по справі №0870/7053/12 не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що згідно пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ч.1 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно ч.3 ст.301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При розгляді справи встановлено, що сума надмірно сплачених позивачем платежів в розмірі 36945,25 грн. склалася з різниці між заявленою ПАТ «Дніпроспецсталь» митної вартості імпортованого товару та сумою митної вартості товару, визначеної митним органом рішеннями про визначення митної вартості товару №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012, №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано рішення про визначення митної вартості товару №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012, №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012, яким позивачу збільшено суму митних платежів, то відповідно скасована підстава для сплати позивачем грошових коштів визначених митним органом в розмірі 36945,25 грн.

Відтак, посилання митного органу на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2012 р. по справі №0870/7053/12 не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку №618, безпідставне.

Щодо посилань представника митного органу на те, що скасування рішень митного органу №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012, №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012, якими визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, не свідчить про застосування митної вартості товару заявленою декларантом, суд зазначає наступне.

При розгляді Запорізьким окружним адміністративним судом справи №0870/12286/12, зроблено висновок про те, що з дій відповідача та прийнятих рішень не вбачається наявність потреби у відповідача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, у підтвердженні заявленої декларантом митної вартості, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару..

Крім того, суд зазначає, що підставою для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 36945,25 грн. стали саме рішення Запорізької митниці №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012, №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012, а оскільки рішення №112030000/2012/000012/1 від 06.03.2012, №112030000/2012/000036/1 від 15.03.2012 р., №112030000/2012/000085/1 від 30.03.2012 скасовано, то кошти в розмірі 36945,25 грн. є безпідставно сплаченими незалежно від того, чи визначить митний орган митну вартість імпортованого позивачем товару за методом №1, чи ні, а прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості товару може бути лише підставою для сплати коштів вже в новому розмірі.

Крім іншого, суд звертає увагу, що відповідно до Порядку № 618 для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Таким чином, митний орган мав можливість самостійно перевірити суму заявленої до відшкодування надмірної сплати митних платежів, та встановити наявність чи відсутність підстав для їх повернення.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що у разі зобов'язання митного органу направити висновок про повернення надмірно сплачених платежів в розмірі 36945,25 грн. суд перебере на себе функції митного органу та фактично визначить митну вартість товару, суд зазначає наступне.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем при зверненні із заявою про повернення надмірно сплачених платежів не додано до заяви всіх передбачених Порядком № 618 необхідних документів, суд зазначає, що при наданні митним органом відповіді про відсутність підстав для повернення надмірно сплачених митних платежів дані обставини не досліджувались, та не булі зазначені в якості підстав для відмови, отже такі посилання судом не беруться до уваги.

При розгляді справи з пояснень представника відповідача встановлено, що чинним законодавством не врегульовано порядок повернення сплачених митних платежів при скасуванні рішення митного органу про визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється в силу вимог Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди завданої таким рішенням не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати, та лише у зв'язку з відсутністю відповідного механізму у законодавстві, позивач не може реалізувати своє право на повернення цих коштів. Розмір надмірно сплачених коштів, зазначений позивачем у позові, відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення необґрунтованості та протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару, надміру сплачені декларантом при митному оформленні товару кошти підлягають поверненню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправною, стягнення переплати ввізного мита задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Запорізької митниці Міндоходів у поверненні ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми митних платежів за ВМД №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., за ВМД №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р. та за ВМД №112030000/2012/009596 у розмірі 36945,25 грн.

Визнати неправомірною бездіяльність Запорізької митниці Міндоходів щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2012/006837 від 06.03.2012 р., за ВМД №112030000/2012/007849 від 15.03.2012 р. та за ВМД №112030000/2012/009596 у розмірі 36945,25 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита в розмірі 36945,25 грн. (тридцять шість тисяч дев'ятсот сорок п'ять гривень 25 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко