Справа № 2а-13735/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. Справа № 98310/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мартинишина Р. С.;

представника позивача - Дяків Л. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправним, скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 17 листопада 2011 року ВП № 27597644 в розмірі 2040,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що державним виконавцем не було з'ясовано місцезнаходження боржника та не взято до уваги поважності причин невиконання ГУ ПФУ у Львівській області вказаного судового рішення. Також не взято до уваги те, що позивачем було оскаржено постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що доводи позивача щодо протиправності постанови від 17 листопада 2011 року ВП № 2759744 про накладення штрафу в розмірі 2040,00 грн. та дій державного виконавця під час винесення такої не знайшли свого підтвердження.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що дане виконавче провадження відкрито з порушенням вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позивачем було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 22 червня 2011 року

було видано виконавчий лист № 2а-4240/2008, згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов'язано нарахувати і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2007 року включно з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Виконавче провадження ВП № 27597644 за вищезгаданим виконавчим документом відкрито постановою від 14 липня 2011 року та зобов'язано боржника добровільно виконати рішення суду в строк до 21 липня 2011 року. Проте, у вказаний державним виконавцем строк, позивач судове рішення не виконав.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на території України.

Обов'язковість судових рішень є одним із принципів адміністративного судочинства, закріпленого в статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі встановлена статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридична особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до цієї ж статті у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з постанови про накладення штрафу від 17 листопада 2011 року, така винесена за повторне невиконання ГУ ПФУ у Львівській області рішення суду по справі № 2а- 4240/2008.

В матеріалах справи наявна копія виконавчого листа № 2а-4240/2008, виданного 22 червня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом, з якого вбачається, що судове рішення набрало законної сили 24 березня 2011 року.

Державним виконавцем постановою від 14 липня 2011 року ВП № 27597644 відкрито виконавче провадження за цим виконавчим документом та в подальшому вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення, які ГУПФ України у Львівській області оскарженні до суду.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови серії ВП № 27597644 від 14 липня 2011 року про відкриття виконавчого провадження та її скасування відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року у справі № 2а-8548/11/1370 - без змін.

Відтак, посилання на незаконність оскарженої позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є безпідставними.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 17 листопада 2011 року ВП № 27597644 в розмірі 2040,00 грн. - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року в справі № 2а-13735/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 06 квітня 2015 року.