Справа № 804/17330/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 рокусправа № 804/17330/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення від 14.04.2014 року за №, про сплату 101 638,75 грн. (сто одна тисяча шістсот тридцять вісім гривень 75 коп.), в т.ч. податок на додану вартість 81 311,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 20 327,75 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 14.04.2014 року, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 81 311,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20327,75 грн.

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 04.02.2000 року зареєстрована виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Посадовою особою податкової інспекції було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №473/2/04-62-17-01/НОМЕР_2 від 18.11.2013 року.

За висновками акту перевірки податковим органом встановлені порушення статті 200 розділу V Податкового кодексу України, підпункту 4.6.7 пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.11 №1492, а саме не зменшено залишок від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами проведеної документальної перевірки.

На підставі вказаного Акту перевірки податковою інспекцією було прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 14.04.2014 року, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 81 311,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20327,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності не відображення позивачем сум податкових зобов'язань визначених податковим органом у податкових повідомленнях - рішеннях, які були оскаржені позивачем та одне з яких є неузгодженим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності прийнятого відповідачем оскаржуваного повідомлення - рішення, виходячи з наступного.

Так, з акту перевірки суд апеляційної інстанції вбачає, що підставою для визначення позивачу податковим органом суми податкового зобов'язання з ПДВ, стало визначене відповідачем порушення позивачем порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ за вересень 2013 року. Так відповідно до акту перевірки від 16.09.2013 року за наслідками камеральної перевірки податкової декларації за липень 2013 року ФОП ОСОБА_1 збільшено суму, яка підлягає сплаті на 189 776,00 грн. та зменшено суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 111 925,00 (податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 05.11.2013 року). Згідно акту від 11.10.2013 року камеральної перевірки податкової декларації за серпень 2013 року встановлено заниження суми податку на додану вартість у розмірі 1 888,00 грн., яка підлягає сплаті за серпень 2013 року, оскільки за результатами камеральної перевірки податкової декларації за липень 2013 року зменшено від'ємне значення на суму 111 925,00 грн., то в р.21.3 податкової декларації за серпень 2012 року, повинна бути зазначена сума 111 925,00 грн. та відповідно р.21 декларації повинен мати значення 111 925,00 грн. Таким чином, за висновком податкового органу позивачем при заповненні податкової декларації за вересень 2013 року мали бути враховані суми податкових зобов'язань, визначені податковим органом.

Так, згідно пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.16.1.8 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки.

Разом з тим, п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, права та обов'язки як платника податків щодо сплати податкового зобов'язання, так і податкового органу щодо примусового стягнення виникають лише після набрання законної сили судовим рішенням.

Діючою, на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, редакцією Податкового кодексу України не передбачено порядок дій платника податків у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення про зменшення суми від'ємного значення суми ПДВ, але передбачено, що платник податків має право оскаржити таке рішення контролюючого органу (п.56.1 ст.56 ПК України).

При цьому, норми чинного податкового законодавства не містять заборони декларування від'ємного значення з ПДВ без урахування висновків податкового органу, які не набули статусу обов'язкових до їх узгодження в установленому законом порядку.

Застосовуючи аналогію закону, в частині оскарження платником рішень контролюючого органу про збільшення сум грошового зобов'язання, та приймаючи до уваги законодавчо визначену можливість оскарження будь-якого рішення контролюючого рішення, можливо дійти висновку про те, якщо податковий орган зменшує розмір від'ємного значення суми ПДВ, то обов'язок платника податків врахувати ці суми зменшення у наступних податкових періодах виникає лише після набрання законної сили судовим рішенням, яким би було встановлено правомірність рішення контролюючого органу про збільшення розміру суми ПДВ.

Матеріали справи свідчать, що позивачем податкове-повідомлення - рішення форми "Р" № від 05.11.2013 року (винесене на підставі акту перевірки від 16.09.2013 року) було оскаржено в судовому порядку та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2014р. у справі №804/1985/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області визнано протиправним та скасовано. Зазначена постанова була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року.

Тому, позивач при заповненні декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року, не повинен був враховувати результати перевірки, проведеної органом державної податкової служби (акт попередньої перевірки), оскільки при заповненні зазначеної декларації податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 05.11.2013 року було неузгодженим, так як відбувалася процедура його оскарження в судовому порядку.

Таким чином, зважаючи на положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 05.11.2013 року було неузгодженим на час проведення перевірки та на час прийняття спірного податкового повідомлення - рішення від 14.04.2014 року за № податковим органом було безпідставно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на підставі зазначеного вище податкового повідомлення-рішення.

Крім того, не підлягали врахуванню позивачем при заповнення декларації за вересень 2013 року висновки акту перевірки від 11.10.2013 року, оскільки відповідно до положень Податкового кодексу України, у випадку виявлення факту заниження або завищення платником податків податкового зобов'язання, податковий орган зобов'язаний прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення. Іншого порядку дій податкового органу як суб'єкта владних повноважень у спірних відносинах закон не передбачає. При цьому акт перевірки є лише фіксацією податкової інформації, зібраної контролюючим органом при реалізації покладених на нього функцій та не породжують для суб'єкта господарювання обов'язку врахування його висновків.

Тому, з огляду на відсутність на момент виникнення спірних відносин, відповідного податкового повідомлення - рішення, прийнятого на підставі акту перевірки від 11.10.2013 року та узгодженого в порядку передбаченому законом, висновок суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про необхідність врахування позивачем при поданні податкової звітності висновків зазначеного акту перевірки є обґрунтованим.

Крім того, матеріали справи свідчать, що на підставі акту перевірки від 11.10.2013 року податковим органом було винесено податкове повідомлення - рішення 14 квітня 2014 року №, яке було оскаржено позивачем та відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року (яка, на час розгляду даної справи не набрала законної сили, у зв'язку з її оскарженням до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду) визнано протиправним та скасовано.

Таким чином, висновки відповідача про допущені позивачем порушення не знайшли свого підтвердження у ході розгляду вказаної адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 08.04.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим