Справа № 872/12183/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № 804/6949/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (з врахуванням змін до позовних вимог): від 18 травня 2013 року № в частині збільшення зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6514,17 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1628,54 грн.; від 26 грудня 2012 року №, яким збільшено зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 112081,0 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 19972,75 грн.; від 15 квітня 2013 року №, яким донараховано штрафні санкції у розмірі 1014,00 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками акту перевірки, податковими повідомленнями-рішеннями Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції від 26 грудня 2012 року №, від 18 квітня 2013 року №, від 18 травня 2013 року № про визначення розміру податкових зобов'язань і штрафних санкцій на загальну суму 141865,14 грн. з урахуванням прийнятих рішень Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року №1466/10/10-25 про результати розгляду скарги, Міністерства доходів і зборів України від 07 травня 2013 року №380/т/99-99-10-01-03 про результати розгляду повторної скарги, Міністерства доходів і зборів України від 21 травня 2013 року №1320/т/99-99-10-01-03 про відмову в задоволенні скарги, оскільки вважає, що вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Як стверджує позивач, підприємствам, установам і організаціям, що активно сприяють розв'язанню проблем зайнятості населення в регіоні, відповідно до законодавства України надаються пільги щодо податків та інших платежів до бюджету, які частково або повністю компенсують витрати, пов'язані з прийняттям на роботу додаткової кількості працівників, з огляду на це, відповідно до положень пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України, кошти виплачені позивачу П'ятихатським центром зайнятості, як компенсація за витрати пов'язані зі створенням додаткових робочих місць, не повинні включатися до складу одержаного доходу у 2011 році. Окрім того, позивач зазначив, що у період, який підлягав перевірці невірно визначено перевищення загальної суми від здійснених операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» оскільки у 2009-2010 роках загальна сума від здійснення нею операцій з постачання товарів не перевищила 300000 грн. (до жовтня 2011 року), що підтверджується первинними документами, наданими під час перевірки, також до жовтня 2011 року вона не могла бути платником ПДВ відповідно до норм діючого на той момент законодавства, не мала свідоцтва платника ПДВ, тому висновки податкового органу щодо визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за неподання податкової декларації з податку на додану вартість (у період до жовтня 2011 року) є протиправними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби у Дніпропетровській області № від 15 квітня 2013 року на суму 1014 грн. та № від 18 травня 2013 року в частині суми 8142,71 грн., з яких сума основного податкового зобов'язання 6514,17 грн., штрафні санкції 1628,54 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача, Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступник Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби) подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційних скарг та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача залишенню без задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Верхньодніпровської ОДПІ від 02 листопада 2012 року №616 «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1», направлення на перевірку від 06 листопада 2012 року №155/170-12 повноважними особами Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС було проведено позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 16 листопада 2012 року №542/17/НОМЕР_1 «Про результати позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2009 року по 09 квітня 2012 року».

В акті перевірки податковим органом зафіксовано допущене позивачем порушення:

- ст. 13 Декрету №13-92, п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України частині заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 66292,27 грн., в результаті донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 9943,85 грн., в т.ч. по періодах: 2010 рік - 654,68 грн., 2011 рік - 9289,17 грн.;

- п. 9.4 ст. 9 Закону №168, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на додану вартість у розмірі 112081 грн.;

- п. 141 Порядку №1494 в частині не подання розрахунку збору за спеціальне використання водних ресурсів за 2009 рік, 1 квартал 2010 року, півріччя 2010 року, 9 місяців 2010 року та 2010 рік, в результаті чого донараховано збір за спеціальне використання водних ресурсів за 2009 рік у розмірі 3,04 грн.;

- п. 328.3 Податкового кодексу України в частині не подання податкових декларацій зі збору за спеціальне використання водних ресурсів за 1 квартал 2011 року, півріччя 2011 року, 9 місяців 2011 року, 2011 рік та 1 квартал 2012 року, в результаті чого донараховано збір за спеціальне використання водних ресурсів за 2011 рік у розмірі 10,25 грн.;

- п. 11 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії за періоди: з 08 жовтня 2009 року по 13 жовтня 2009 року; з 14 жовтня 2010 року по 26 жовтня 2010 року; з 26 жовтня 2011 року по 02 листопада 2011 року; з 12 січня 2012 року по 24 січня 2012 року;

- пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України - роздрібна торгівля без торгового патенту за адресою: м. П'ятихатки, вул. Петровського, 173, за період з 01 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року та в магазині №6 за адресою: м. П'ятихатки, вул. Кірова, 2, за період з 01 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, 26 грудня 2012 року податковим органом були винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, про збільшення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 9943,85 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2485,96 грн.;

- №, про збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 112081,00 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 19972,75 грн.;

- №, про збільшення податкових зобов'язань на суму 13,29 грн. збору за спеціальне використання води і 1363,76 грн. застосованої штрафної санкції.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 було надано до ДПС у Дніпропетровській області скарги та повторну скаргу до Міністерства доходів і зборів України на податкові повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ від 26 грудня 2012 року № про сплату визначеної суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб та № про сплату визначеної суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість.

Рішенням ДПС у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року №1466/10/10-25, прийнятим за розглядом первинної скарги ФОП ОСОБА_1: скасовано податкове повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ від 26 грудня 2012 року № в частині сплати 163,67 грн. штрафної санкції по податку з доходів фізичних осіб; збільшено на 1014 грн. штрафну санкцію по податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні Верхньодніпровської ОДПІ від 26 грудня 2012 року №.

На підставі рішення ДПС у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року №1466/10/10-25, прийнятого за розглядом первинної скарги ФОП ОСОБА_1 та відповідно до вимог пункту 3.4 Розділу 3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України віж 28 листопада 2012 року №1236 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за №2135/22447), Верхньодніпровською ОДПІ Дніпропетровської області ДПС надіслано ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2013 року № про сплату 1014 грн. штрафної санкції по податку на додану вартість та № про сплату 9943,85 грн. податку з доходів фізичних осіб та 2322,29 грн. штрафної санкції.

18 травня 2013 року Верхньодніпровською ОДПІ Дніпропетровської області ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 8797,39 грн., з яких 7168,85 грн. за основним платежем, 1628,54 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 07 травня 2013 року №380/Т/99-99-10-01-03 (№3284/7) залишено без змін податкове повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС від 26 грудня 2012 року № про сплату визначеної суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість (з урахуванням рішення ДПС у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року №1466/10/10-25) і рішення ДПС у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року № 1466/10/10-25, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в зазначеній частині - без задоволення; скасовано податкове повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС від 26 грудня 2012 року № в частині сплати 2775 грн. податку з доходів фізичних осіб та 693,75 грн. штрафної санкції (з урахуванням рішення ДПС у Дніпропетровській області від 02 квітня 2013 року №1466/10/10-25).

Разом з тим, рішенням Міністерства доходів і зборів України від 21 травня 2013 року №1320/т/99-99-10-01-03 у задоволенні скарги ФОП ОСОБА_1 щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС від 15 квітня 2013 року № - відмовлено.

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № в частині збільшення зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6514,17 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1628,54 грн., податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2012 року №, яким збільшено зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 112081,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 19972,75 грн. та податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2013 року №, яким донараховано штрафні санкції у розмірі 1014,00 грн. є предметом спору, переданого на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2013 року №, яким позивачу донараховано штрафні санкції у розмірі 1014,00 грн. та від 18 травня 2013 року № в частині збільшення позивачу зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6514,17 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1628,54 грн., виходячи з наступного.

У відповідності до п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства в період з 01 січня по 30 червня 2011 року застосовується у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2013 року №, податковий орган донарахував позивачу штрафну санкцію по 169 грн. за кожен з 6 місяців першого півріччя 2011 року на загальну суму 1014 грн. (по 1 грн. штрафних санкцій за кожен з 6 місяців першого півріччя 2011 року до позивача було застосовано у податковому повідомленні-рішенні від 26 грудня 2012 року №), відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України, чим порушив приписи п. 7 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до положень пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно із вимогами п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, надаючи аналіз даним нормам законодавства та виходячи зі встановлених судом обставин справи, колегія суддів робить висновок про те, що податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2013 року № винесено податковим органом з порушенням норм податкового законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Окрім того, як вбачається зі змісту акту перевірки, за результатами проведеної документальної перевірки позивача, податковим органом було встановлено заниження позивачем одержання доходу у 2011 році на загальну суму 43427,77 грн. внаслідок не включення останнім до складу одержаного доходу дотації за створення додаткових робочих місць, отриманої від Пятихатського центру зайнятості.

Як стверджує відповідач, ФОП ОСОБА_1 до складу валового доходу, отриманого за 2011 рік зобов'язана включити кошти у сумі 43427,77 грн., отримані від П'ятихатського центру зайнятості за створені додаткові робочі місця та які відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи, отримані за 2011 рік включені нею до складу валових витрат, згідно приписів п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з даними висновками податкового органу з огляду на наступне.

Статтею 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року №803 (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підприємства, установи і організації, незалежно від форм власності, їх службові особи зобов'язані сприяти проведенню державної політики зайнятості на основі: додержання законодавства про працю, а також прийнятих відповідно до нього умов договорів та угод; організації професійної підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації працівників, а також професійного перенавчання тих, хто підлягає вивільненню з виробництва, у тому числі інвалідів; працевлаштування осіб, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, в кількості, визначеній місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад, та інвалідів у кількості, визначеній згідно із Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"; інформування працівників про наявність вакантних робочих місць (посад), у тому числі з неповним робочим часом.

Підприємствам, установам і організаціям, що активно сприяють розв'язанню проблем зайнятості населення в регіоні (шляхом створення додаткових робочих місць для працевлаштування чи організації оплачуваних громадських робіт або використання понад встановлену квоту праці осіб, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, чи використання понад встановлені нормативи робочих місць для працевлаштування інвалідів), відповідно до законодавства України надаються пільги щодо податків та інших платежів до бюджету, які частково або повністю компенсують витрати, пов'язані з прийняттям на роботу додаткової кількості працівників.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До складу загального оподатковуваного доходу зараховується виручка, що надійшла фізичній особі - підприємцю як в грошовій, так і в натуральній формі, а саме: виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі безпосередньо підприємцю чи його працівникам на місці здійснення розрахунків (в т.ч. відсотки банку); виручка в натуральній (негрошовій формі); суми штрафів і пені, отримані від інших суб'єктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів та інші доходи, які пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Згідно до положень пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно).

З урахуванням приписів вказаних норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що кошти виплачені позивачу П'ятихатським центром зайнятості, як компенсація за витрати пов'язані зі створенням додаткових робочих місць не повинна включатися до складу одержаного доходу у 2011 році, відтак прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року №, в частині збільшення зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6514,17 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1628,54 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено правомірності винесення ним податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2013 року № та від 18 травня 2013 року №, в частині збільшення зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6514,17 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1628,54 грн., жодних доказів на підтвердження своєї правової позиції з приводу винесення вищезазначених податкових повідомлень-рішень суду не надав.

Разом з тим, вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2012 року №, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 112081,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 19972,75 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в повній мірі доведено правомірність винесення ним даного податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за позицією податкового органу викладеною в акті перевірки позивача, з чим погодився суд першої інстанції, у період з 01 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року встановлено перевищення граничного обсягу виручки 307671,42 грн. від реалізації продукції, що зобов'язувало платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, з реєстрацією платником податку на додану вартість, відповідно.

Слід врахувати, що перелік підстав, за наявності яких особа підлягала обов'язковій реєстрації як платник ПДВ, на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, визначався Законом України «Про податок на додану вартість» (168/97-ВР).

Відповідно до підпункту 2.3.1 цього Закону особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість). Таким чином, загальна сума, що перевищує 300000,00 гривень визначається виходячи з операцій, що підлягають оподаткуванню згідно з Законом України «Про податок на додану вартість» (168/97-ВР).

Пунктом 9.4 ст. 9 вищевказаного Закону передбачено, що якщо обсяг оподатковуваних операцій протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у встановлені строки, несе відповідальність за не нарахування або не сплату цього податку на рівні зареєстрованого платника податку без права нарахування податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Податкова служба, виходячи з підстав визначення спірних податкових зобов'язань, безпідставно ототожнює поняття «виручка», якою згідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року №727/98, є сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг), з поняттям «оподатковуваних операцій» в розумінні підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (168/97-ВР), оскільки відповідно до статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» платник єдиного податку не є платником ПДВ, у зв'язку з чим суми поставки товарів (послуг), здійснені під час перебування суб'єкта підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Так, як вбачається з матеріалів справи, висновки акту перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 26 грудня 2012 року, ґрунтуються на тому, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, у перевіряємому періоді, сукупно перевищує суму 300000,00 грн., яка визначена пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», та становить суму 307671,42 грн., а тому ФОП ОСОБА_1 повинна була надати не пізніше 20 грудня 2010 року до податкового органу заяву про реєстрацію платником ПДВ.

Разом з тим, зі спірного акту перевірки вбачається, що при розрахунку загальної суми від здійснення ФОП ОСОБА_1 операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, перевіряючими не було відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого ДПІ прийшло до помилкового висновку про перевищення позивачем встановленої цією нормою граничної суми у 300000 грн..

Враховуючи обставини встановлені судом та норми законодавства викладені вище, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено перевищення позивачем загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахованої (сплаченої) у період з 01 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року сукупно у 300000 грн., та наявність у позивача підстав для реєстрації його платником ПДВ, а отже висновки податкового органу викладені в акті перевірки про допущене позивачем порушення п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» є помилковими.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що підстави для нарахування позивачу спірних податкових зобов'язань не узгоджуються з вимогами Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року №727/98 та Закону України «Про податок на додану вартість» (168/97-ВР), що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 26 грудня 2012 року як протиправного.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини, відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2012 року №, з ухваленням нової постанови в цій частині, та залишенню без змін постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2012 року про збільшення зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 112081,00 грн. та нарахування штрафної санкції у розмірі 19972,75 грн., прийняте Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області Державної податкової служби.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко