Справа № 357/3650/15-а
Суддя: Протасова О. М.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3650/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Протасова О. М. ,

при секретарі - Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та покладення обов"язку вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з цим позовом та зазначила, що 04.04.2014р. звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, попередньо підрахувавши, що її страховий стаж складає 29 років 1 місяць 12 днів, з яких 26 років 10 місяців 2 дні - на підприємствах всіх форм власності, 43 місяці - заняття підприємницькою діяльністю в період з 11.2005 р. по 12.2007 р. та з 04.2009 р. по 12.2010 р. включно. Однак рішенням № 58 від 09.07.2014р. їй було відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, з зазначенням, що її загальний трудовий стаж складає 27 років 10 місяців 15 днів. Інші періоди не були їй враховані з тієї причини, що страхові внески нею як приватним підприємцем не були сплачені чи були сплачені у меншому розмірі, ніж мінімальний страховий внесок. Оскільки для зарахування певного періоду трудової діяльності до страхового стажу діюче законодавство передбачає можливість застрахованої особи звернутись до органу, що призначає пенсію, з заявою про доплату до мінімального страхового внеску за той період, коли такий внесок був здійснений нею у меншому розмірі, 09.12.2014 року вона звернулась до відповідача з таким проханням та просила прийняти заяву про добровільну сплату страхових внесків за період зайняття підприємницькою діяльністю за період з 2005 року по 2007 рік включно та зарахувати сплачену суму страхових внесків до страхового стажу, який не вистачає для призначення пенсійного забезпечення за віком. Однак листом № 616/Р-01 від 06.01.2015 р. відповідач їй у цьому відмовив, зазначивши, що на час подання заяви вона не являлась застрахованою особою.

Посилаючись на наведені обставини, просила визнати рішення № 616/Р-01 від 06.01.2015 р. протиправним та скасувати його, а також зобов'язати відповідача призначити їй основну державну пенсію з моменту первинної подачі заяви від 04.04.2014 р. на підставі поданих підтверджуючих документів та здійснити нарахування сум страхових внесків, надавши їй можливість добровільно сплатити їх за період заняття підприємницькою діяльністю за 2005-2007 роки включно, та зарахувати сплачену суму страхових внесків до страхового стажу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник відповідача - Прудкий С.І., який також діє на підставі довіреності, проти позову заперечував, вважаючи, що лист, яким позивачу було повідомлено про відсутність підстав для здійснення доплат, не є рішенням владного органу, а тому він не може бути предметом судового розгляду. Окрім того, послався на те, що правомірність дій відповідача при прийнятті рішення № 58 від 09.07.2014 р. про відмову у призначенні пенсії позивачу вже була предметом судового розгляду, і постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014 р., яка набула чинності, у позові ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення № 58 від 09.07.2014 р. Управління ПФУ в м.Біла Церква було відмовлено. До того ж, зауважив, що діюче законодавство передбачає можливість доплатити до мінімального страхового внеску тільки у тих випадках, коли застрахованою особою, яка підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, було відпрацьовано неповний робочий місяць, за який сума страхового внеску була меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Між тим протягом 2005-2007 р.р. позивач взагалі не сплачувала страхові внески, а тому у розумінні положень закону застрахованою особою не була, як не була застрахованою особою і під час звернення з заявою.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; якщо відповідач - суб'єкт владних повноважень заперечує проти позову, обов"язок по доказуванню покладається на нього.

З постанови, яка набула чинності, Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в м.Біла Церква про визнання протиправним та скасування рішення № 58 від 09.07.2014 р. судом встановлено, що 04.04.2014р. позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням № 58 від 09.07.2014р. їй було відмовлено в цьому через відсутність необхідного страхового стажу.

Судом встановлено, що як фізична особа-підприємець позивач була зареєстрована з 10.10.2005 р. до 14.05.2014 р.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, у 2005-2007 р.р. страхові внески як фізична особа - підприємець позивач не сплачувала.

З заяви від 09.12.2014 року вбачається, що позивач звернулась до відповідача з проханням прийняти заяву про добровільну сплату страхових внесків за період зайняття підприємницькою діяльністю за період - з 2005 року по 2007 рік включно, та зарахувати сплачені внески до страхового стажу, який не вистачає для призначення пенсії за віком.

Як вбачається з листа № 616/Р-01 від 06.01.2015 р., відповідач їй у цьому відмовив з посиланням на те, що на час звернення позивач не була застрахованою особою.

Представник відповідача не заперечував проти того, що відповідь була недостатньо повною, однак вона і не була рішенням владного органу, а була повідомленням, правильним по суті, оскільки за період 2005-2007 років позивач як фізична особа-підприємець страхових внесків не сплачувала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.11, ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також термінів, як їх визначено ст.1 того ж Закону, фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом наведених норм та встановлених обставин вимога позивача зобов'язати Управління ПФУ зарахувати до її страхового стажу період, протягом якого нею як приватним підприємцем страхові внески не сплачувались, не ґрунтується на законі.

Позивач вважала, що зарахування періоду з 2005 р. до 2007 р. до її страхового стажу можливо із застосуванням ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою Правління пенсійного фонду України №21-1.

Згідно з ч.3 зазначеного Закону, страховий стаж обчислюється в місяцях; неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом цієї статті, доплата до суми страхових внесків може бути здійснена тільки за неповний місяць роботи.

Доказів того, що вона протягом 2005-2007 р.р. як фізична особа - підприємець працювала неповні місяці, позивач суду не надала, а можливість сплатити кошти за попередні періоди у повному розмірі мінімального страхового внеску ні зазначеним Законом, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачена.

Тому вимоги позивача зобов'язати відповідача прийняти не доплату, а оплату страхових внесків за попередні періоди та зарахувати їх до страхового стажу суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Посилання позивача на "Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затверджену постановою Правління пенсійного фонду України №21-1 від 25.11.2005 р., суд вважає помилковим, оскільки інструкція визначає лише порядок здійснення доплат до суми страхових внесків в межах, визначених законом.

На підставі зазначеного, керуючись наведеними нормативно-правовими актами та ст.ст. 6-14, 71,159-163,186,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та покладення обов"язку вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративногоа суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова