Справа № 802/4008/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4008/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

07 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України ОСОБА_2 , Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України ОСОБА_2 , Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, про визнати протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Від представника відповідача Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України через відділ реєстрації та інформації Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 проходить військову службу в Центральному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України на посаді інспектора відділу аудиту в бюджетній сфері.

В порушення вимог ч. 1 ст.12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" позивач не подав до 01 квітня 2014 року за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, в зв`язку із чим старшим прокурором Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері 16 червня 2014 року складено протокол про вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В подальшому, наказом начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України Машталяра А.Г. від 20 жовтня 2014 року за № 84 на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Наступними наказами №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди" та №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань" позивача позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та надбавки за особливо важливі завдання.

Позивач вважаючи, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення, оскаржив накази начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено можливість притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності навіть за умови притягнення їх до адміністративної відповідальності, а тому відповідач при винесенні спірних наказів діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" суб`єкти декларування зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач не подав до 01 квітня 2014 року за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік.

Відповідно до ст.172-6 КУпАП, неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, передбаченої Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особливості застосування до військовослужбовців дисциплінарних стягнень врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року (надалі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (частина 2 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Ст. 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на молодших та старших офіцерів може бути накладені окрім інших також дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Статтею 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновків, що дисциплінарні стягнення накладаються на військовослужбовців в тому числі й за порушення останніми військової дисципліни, при цьому проведення службового розслідування є правом командира, а не його обов`язком.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що недотримання позивачем вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в частині необхідності подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік обґрунтовано розцінено начальником Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, як порушення службової дисципліни, за що й притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Також судом першої інстанції вірно зроблено висновок про необгрунтованість тверджень позивача про те, що притягненням його до дисциплінарної відповідальності допущено порушення конституційного принципу щодо заборони притягувати двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки позивача не притягнуто до відповідальності одного виду, а чинним законодавством передбачено можливість притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності навіть за умови притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Крім того, є безпідставними посилання позивача на те, що його притягнено до дисциплінарної відповідальності не у строк, що визначений статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, начальнику Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про допущене позивачем правопорушення стало відомо 17 жовтня 2014 року з листа військової прокуратури Вінницького гарнізону, а стягнення накладено 20 жовтня 2014 року.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказів №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди", №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань", суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам врегульовано Інструкцією, затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11 червня 2008 року.

Так, відповідно до пункту 31.6 цієї Інструкції командир (начальник) військової частини позбавляє військовослужбовця премії повністю у разі накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення), а також у разі винесення судом постанови про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння (за місяць, у якому винесена така постанова, або за місяць, у якому вона надійшла у військову частину).

Також у відповідності до пункту 15.8 Інструкції надбавка за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям не виплачується: у місяці, у якому наказом відповідного командира (начальника) на військовослужбовця накладене дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність; а також у разі винесення судом постанови про притягнення військовослужбовця де адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов`язаного з корупцією, за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину.

Згідно із пунктом 10 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячне додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №595 від 15 листопада 2010 року, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за порушення статутних правил несення служби.

З аналізу наведених норм випливає, що позивача обґрунтовано позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та надбавки за виконання особливо важливих завдань за жовтень 2014 року.

Також відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України виплатити грошове забезпечення, якого позивач був позбавлений, оскільки, як встановлено судом, позивача правомірно позбавлено окремих видів грошового забезпечення, крім того начальник Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України не наділений повноваженнями здійснювати виплату грошового забезпечення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.