Справа № 813/202/15
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року

№ 813/202/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.

за участі представників

позивача ОСОБА_1

відповідача Кіндратів Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області про скасування припису, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю №13-11-0140.0860-0641 від 21.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржений припис винесено на підставі необґрунтованих, як вважає позивач, висновків контролюючого органу про порушення вимог трудового законодавства, яке полягало у відсутності трудових договорів з найманими фізичними особами. Як пояснив позивач, з фізичними особами, про яких зазначено в акті перевірки, було укладено цивільно-правові договори про надання послуг, що також не заборонено чинним законодавством. Оскільки висновки відповідача, про які зазначено в акті перевірки, зроблено без урахування всіх істотних обставин, винесений припис про усунення виявлених порушень є неправомірним і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з обґрунтувань, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачем подано письмове заперечення на адміністративний позов, в якому просить у позові відмовити, посилаючись на те, що між ФОП ОСОБА_3 та працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мали місце трудові відносини, які підмінено позивачем на цивільно-правові. Тому прийнятий за наслідками перевірки позивача припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №13-11-0140.0860-0641 від 21.11.2014 року є правомірним і підстав для задоволення даного позову немає.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на адміністративний позов, просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 20-21 листопада 2014 року Головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області Щербою Н.І. проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_3

Зазначену перевірку проведено на виконання ухвали слідчого судді Буського районного суду від 10.10.2014 року по кримінальному провадженню №0000009 від 23.06.2014 року про дозвіл на проведення перевірки господарської діяльності з питань дотримання вимог законодавства про працю кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ФОП ОСОБА_3.), яке знаходиться в АДРЕСА_1, та постанови слідчого про проведення перевірки підприємства з питань дотримання законодавства про працю від 08.10.2014 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 10.10.2014 року та постанови слідчого від 08.10.2014 року на вирішення перевірки поставлено наступні питання:

- законність прийняття на посаду та звільнення із займаної посади працівників кафе-бапру «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ФОП ОСОБА_3, і.к. НОМЕР_1) що в АДРЕСА_1);

- чи були оформлені трудові відносини між роботодавцем ОСОБА_3 та працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, якщо так, то в який спосіб;

- законність нарахування та виплати заробітної плати та допомоги, передбаченої чинним законодавством, працівникам кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- законність звільнення працівників кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ФОП ОСОБА_3, і.к. НОМЕР_1);

- чи виявлені порушення законодавства про працю носять грубий характер і свідчать про серйозність та високий ступінь суспільної небезпеки.

За наслідками позапланової перевірки Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області склала акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкового соціального страхування №0 від 21.11.2014 року.

За змістом цього акта при проведенні перевірки відповідач надав три договори, які укладені між: ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ОСОБА_4 (виконавець) на період з 13.07.2013 року по 09.04.2014 року, згідно з п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконувати у відповідності до умов даного Договору роботу бармена; ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ОСОБА_9 (виконавець) на період з 28.07.2013 року по 03.04.2014 року, згідно п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконувати у відповідності до умов даного Договору роботу офіціанта; ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ОСОБА_6 (виконавець) на період з 01.09.2013 року по 01.03.2014 року, згідно з п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконувати у відповідності до умов даного Договору роботу офіціанта.

Сторонами вищенаведених договорів є не роботодавець та найманий працівник, а Замовник (ФОП ОСОБА_3.) та Виконавець (працівники позивача).

Як зазначено в акті перевірки, зазначені договори не відповідають вимогам наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником та фізичною особою» (надалі - Наказ). Відповідно до вимог наказу фізична особа-підприємець, яка використовує найману працю пов'язану з наданням послуг (в даному випадку бармена та офіціанта) повинна укладати з працівником у письмовій формі трудовий договір у трьох примірниках та подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Відповідно до п. 5.2 представлених підприємцем договорів всі спори, що виникають щодо виконання Договорів вирішуються відповідно до норм цивільного законодавства, що носить цивільно-правовий характер договору. Як зазначено в акті перевірки при цивільно-правових договорах з належних виплат за фактично виконану роботу здійснюються утримання в Пенсійний фонд, єдиний соціальний внесок та податок з доходів фізичних осіб. Разом з тим, під час перевірки ФОП ОСОБА_3 надав письмові пояснення про те, що жодних відрахувань у Фонди він не здійснює.

У підсумку перевірки відповідач зазначив про те, що підприємець підмінює трудові відносини цивільно-правовими, оскільки працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були фактично допущені до роботи та виконували роботу бармена та офіціанта, однак трудові відносини юридично не приведені у відповідність до вимог чинного законодавства, не відповідають вимогам наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником та фізичною особою», оскільки відсутні документи, ведення яких передбачено законодавством про працю стосовно вищезазначених громадян і які є обов'язковими, а саме:

- відсутні трудові договори з працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., що свідчить про порушення вимог ст. 24 КЗпП України;

- не проведено реєстрацію трудових договорів у службі занятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи, що свідчить про порушення вимог ст. 24-1 КЗпП України;

- відсутні відомості про нарахування та виплату заробітної плати, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України;

- не проводилось утримань на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що свідчить про порушення вимог ст. 253 КЗпП України.

На підставі акта перевірки №0 від 21.11.2014 року видано припис №13-11-0140/0860-0641 від 21.11.2014 року про забезпечення усунення виявлених порушень, яким ФОП ОСОБА_3 зобов'язано:

- на усунення порушення вимог ст.24, ст.24-1 Кодексу законів про працю України - в подальшій діяльності при використанні найманої праці працівників укладати з ними письмові трудові договори за формою, визначеною Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260 «Про затвердження Форми трудового договору між працівником та фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» та реєструвати їх у державній службі зайнятості;

- на усунення порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю України - в подальшій діяльності при використанні найманої праці працівників забезпечити ведення достовірного обліку робочого часу виконуваної працівником роботи та витрат на оплату праці;

- на усунення порушення вимог ст.253 Кодексу законів про працю України - в подальшій діяльності при використанні найманої праці працівників забезпечити відрахування єдиного соціального внеску із заробітної плати працівників.

Позивач вважає припис №13-11-0140/0860-0641 від 21.11.2014 року таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, у зв'язку із чим звернувся до суду про його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу

Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці (далі - Положення №386/2011), відповідно до п. 1 якого Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр). Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Одними із основних завдань Держпраці України, згідно з п. 3 Положення, є реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю; реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення; реалізація державної політики з питань контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до підп. 1 п. 4 цього ж Положення №386/2011 Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства.

Відповідно до п. 6 Положення №386/2011 Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п. 7 Положення №386/2011 Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджено Наказом Міністерство соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390.

Відповідно до п. 2 та п. 3 цього Порядку право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор). Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 7 Порядку проведення перевірок за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно з частинами 7, 8 ст.7 Закону №877-V у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Суд встановив, що позапланову перевірку ФОП ОСОБА_3 на предмет додержання ним законодавства про працю Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області провела на виконання постанови слідчого та ухвали слідчого судді, прийнятих по кримінальному провадженню №0000009, відповідно до яких контролюючому органу було визначено вичерпний перелік питань, які потрібно з'ясувати при проведенні перевірки. Доручення Територіальній державній інспекції з питань праці у Львівській області провести перевірку ФОП ОСОБА_3 було зумовлено необхідністю встановити наявність чи відсутність порушень вимог трудового законодавства у діяльності названого вище суб'єкта господарювання. Відповідно результати цієї перевірки, оформлені актом встановленої форми, будуть джерелом доказової інформації, на підставі яких встановлюватимуться наявність чи відсутність фактів, що мають значення у цьому кримінальному провадженні.

За наслідками позапланової перевірки відповідач дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог ст.ст. 24, 24-1, 94, 253 КЗпП України, яке полягало в тому, що підприємець використовував найману працю без укладення трудових договорів, що суперечить вимогам законодавства про працю. У зв'язку з виявленими порушеннями контролюючий орган виніс оскаржений припис, за змістом якого позивача зобов'язано на майбутнє дотримуватись норм трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками.

З цього приводу слід зазначити, що припис про усунення виявлених порушень законодавства за своїм змістом призначений для приведення, в даному випадку діяльності суб'єкта господарювання, у відповідність з вимогами закону, який регулює відносини у сфері працевлаштування і має на меті відновлення певного правового стану. Вимагати від підконтрольного суб'єкта неухильного виконання вимог закону в майбутньому шляхом виставлення припису, на думку суду, не відповідає призначенню такого способу реагування на виявлені порушення.

Беручи до уваги наведене вище суд прийшов до висновку, що виставивши оскаржений припис, яким ФОП ОСОБА_3 зобов'язано в подальшій діяльності при використанні найманої праці працівників укладати з ними письмові трудові договори та реєструвати їх у державній службі зайнятості, забезпечити ведення достовірного обліку робочого часу виконуваної найманим працівником роботи та витрат на оплату праці територіальний орган Держпраці України використав свої повноваження не з тією метою, з якою вони йому були надані.

З приводу висновку відповідача про використання позивачем найманої праці без укладення письмових трудових договорів, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з чинним законодавством виконання робіт та/або надання послуг громадянином може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на підставі цивільно-правового договору. В останньому випадку відносини, що виникають на підставі таких договорів регулюються нормами цивільного права. Натомість, трудовими відносинами є відносини, що виникають між найманим працівником та роботодавцем і засновуються на укладеному між ними трудовому договорі.

В даному випадку, як було встановлено під час перевірки відносини між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оформлено договорами про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, укладення між роботодавцем та найманим працівником цивільно-правового договору (зокрема договору підряду) не є підставою виникнення трудових відносин, на які поширюється трудове законодавство. Разом з тим, укладення таких цивільно-правових договорів чинним законодавством не заборонено. Тому сам факт укладення ФОП ОСОБА_3 цивільно-правового договору з найманими працівниками на думку суду, не дає достатніх підстав для висновку про порушення підприємцем вимог трудового законодавства.

Щодо вимоги про забезпечення відрахування єдиного внеску із заробітної плати працівників, то в цій частині припис прийнято Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області без належних на те повноважень, оскільки в силу наведених вище норм законодавства адміністрування єдиного внеску не є компетенцією Держпраці України та її територіальних органів.

Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене вище суд прийшов до висновку, що спірне рішення суб'єкта владних повноважень не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. Поряд з тим позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 КАС України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

На підставі ст.94 вищенаведеного Кодексу із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним і скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю №13-11-0140.0860-0641 від 21.11.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.