Справа № 803/541/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/541/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Луцьку адміністративну справу за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Нововолинська ОДПІ, позивач, інспекція) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач, підприємець) про стягнення податкового боргу у розмірі 4 708,38 грн в дохід місцевого бюджету сільської ради села Мирне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків в Горохівському відділенні Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та всупереч вимогам податкового законодавства не сплатив узгоджені грошові зобов'язання у розмірі 4 708,38 грн. Заборгованість підприємця виникла внаслідок несплати єдиного податку у розмірі 4 708,38 грн за дев'ять податкових періодів з жовтня по грудень 2013 року та з січня по червень 2014 року. Крім того, сума податкового боргу включає в себе несплачені суми по податкових повідомленнях-рішеннях від 25 листопада 2014 року №003400302 в сумі 2 716,20 грн, №003401302 в сумі 12,51 грн, №003402302 в сумі 38,65 грн. Всього нараховано 4 917,16 грн, з яких несплаченим залишається податковий борг в сумі 4 697,22 грн та пеня 11,66 грн.

Інспекція вказує, що вживала заходи досудового погашення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги. Вказані заходи не призвели до погашення податкової заборгованості відповідача. Оскільки ФОП ОСОБА_1 не сплачено податкові зобов'язання, тому позивач вважає зазначені зобов'язання узгодженими та просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету сільської ради села Мирне податковий борг у розмірі 4 708,38 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, проте у клопотанні від 08 квітня 2015 року №176/10-04 просить суд розгляд справи проводити без участі представника інспекції, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.42).

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в судове засідання не прибула, заперечення на позовну заяву не подала, свого представника до суду не направила та не повідомила суд про причини неявки, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи повісткою, яка надіслана за її адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та вручена 06 квітня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №890 (а.с.41).

За правилами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання представники сторін не прибули (при цьому, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності), що не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17 грудня 2010 року зареєстрована як фізична-особа підприємець Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідач з 20 грудня 2010 року взята на облік у Горохівському відділенні Нововолинській ОДПІ, що підтверджується довідкою за формою №4-ОПП від 10 лютого 2015 року №100 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2012 року відповідач звернувся до інспекції з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, у якій він обрав другу групу оподаткування за ставкою 20 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати. ФОП ОСОБА_1 вказала, що буде здійснювати підприємницьку діяльність за кодом 47.19 згідно КВЕД (а.с.8-9).

Відповідно до пункту 294.3 статті 294 Податкового кодексу України (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особам виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Відтак, з лютого 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи.

За правилами пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Обрана підприємцем ставка податку відповідає вимогам вищезазначеної норми законодавства та рішенню Мирненської сільської ради Горохівського району Волинської області від 19 грудня 2011 року №14/2, відповідно до якої ставка єдиного податку для платників податків, які займаються підприємницькою діяльністю за КВЕД 47.19 становить 20 відсотків (а.с.17-22).

Згідно пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Пунктом 295.2 цієї ж статті визначено, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, на підставі поданої ФОП ОСОБА_1 заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 25 січня 2012 року, остання з лютого 2012 року була зобов'язана сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік" з січня 2013 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1147,00 грн.

Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з січня 2014 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з жовтня 2013 року була зобов'язана сплачувати єдиний податок у розмірі 229,40 грн щомісяця, а з січня 2014 року - 243,60 грн.

Відтак, за дев'ять податкових періодів з жовтня по грудень 2013 року відповідач повинен сплатити єдиний податок у загальному розмірі 688,20 грн та з січня по червень 2014 року - 1 461,60 грн.

Крім того, податковими повідомленнями-рішеннями від 25 листопада 2014 року №003400302 на підприємця накладений штраф в сумі 2 716,20 грн, №003401302 - в сумі 12,51 грн, №003402302 - в сумі 38,65 грн (а.10).

Отже, загальний розмір нарахованих зобовязань становить 4 917,16 грн, з яких несплаченим залишається податковий борг у в сумі 4 697,22 грн та пеня у розмірі 11,66 грн (разом 4 708,38 грн), що підтверджується розрахунком податкового боргу ФОП ОСОБА_1 станом на 19 лютого 2015 року та карткою особового рахунку (а.с.11, 12-16).

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості або заперечень щодо її розміру відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що позивач, суб'єкт владних повноважень, вживав заходів досудового погашення заборгованості шляхом направлення відповідачу податкової вимоги від 11 червня 2013 року №546-03 форми "Ф", однак вказані заходи досудового стягнення не призвели до погашення заборгованості (а.с.6).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного податку у загальному розмірі 4 708,38 грн є податковим боргом підприємця.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлені права податкового органу. Зокрема, згідно з підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини, а також стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 4 708,38 грн і на день розгляду справи доказів зворотнього суду не надано, тому суд дійшов висновку, що вимоги Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 4 708,38 грн є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись частиною четвертою статті 128, статтями 160, 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45734, Волинська область, Горохівський район, с. Стрільче, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету сільської ради села Мирне Горохівського району Волинської області податковий борг з єдиного податку у розмірі 4 708,38 грн (чотири тисячі сімсот вісім гривень тридцять вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович