Справа № 806/1311/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" квітня 2015 р. Справа № 806/1311/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Білоцькій А.В. ,

за участю представника позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2015 р. у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов"язати ОСОБА_3 знести самочинну добудову, а саме: житлову прибудову розмірами 8,00 х 3,76 м, веранду розмірами 3,20 х 4,76 м, кухню розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов"язаних із знесенням об"єкта за його рахунок. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що відповідачем незаконно проведені роботи з будівництва житлової прибудови, веранди та кухні. В порушення вимог Закону, ОСОБА_3 у встановлені строки вимоги припису №27 від 01.06.2013 року щодо добровільного демонтування самочинної добудови, винесеного на підставі позапланової перевірки щодо виконання вимог припису №15 від 12.04.2013 року, не виконав, а тому інспекція змушена звернутися до адміністративного суду із даним позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинну добудову, а саме: житлову прибудову розмірами 8,00 х 3,76 м, веранду розмірами 3,20 х 4,76 м, кухню розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов"язаних із знесенням об"єкта за його рахунок.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судами встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області на підставі звернення гр. ОСОБА_4 від 28.03.2013 року та наказу №118-ОД від 04.04.2013 року проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_3 АДРЕСА_1.

В результаті проведеної перевірки встановлено факт вчинення ОСОБА_3 у 2002 році прибудови до житлового будинку за вищевказаною адресою, а саме: житлову прибудову розмірами 8,00 х 3,75 м, веранду розмірами 3,20 х4,76 м, кухню розмірами 4,67 х 2,86 м., на земельній ділянці, яка належить до земель міста і не передана в користування відповідачу, без проектної документації та дозволу інспекції ДАБК, що є порушенням ст. ст. 27, 31, 33, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст.7, 9, 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» та п. 7.1, 8, 9.3, 9.7, 9.11, 10.6 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реклнструкція та капітальний ремонт».

За результатами проведеної перевірки 12.04.2013 року посадовими особами позивача складений акт (а.с.8--9), протокол про адміністративне правопорушення (а.с.10) та виданий припис №15 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.11). За матеріалами перевірки винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №231-9-ф від 25.04.2013 року (а.с.12).

Зі змісту припису слідує, що громадянин ОСОБА_3 виконав будівельні роботи по добудові житлового будинку по АДРЕСА_1, чим порушив вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». З метою усунення виявлених порушень встановлено строк щодо усунення вказаних порушень відповідно до вимог чинного законодавства до 12.05.2013 року (а.с.11).

За результатами позапланової перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області встановлено, що вимоги припису від 12.04.2013 року ОСОБА_3 не виконано, дозвільні документи (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проект будівництва (будівельний паспорт) не отримано. Право власності або користування земельною ділянкою не оформлено. Позивачем складено акт від 01.06.2013 року (а.с.13), протокол про адміністративне правопорушення (а.с.14) та видано припис №27 від 01.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким відповідачу запропоновано демонтувати самочинну добудову (а.с.16).

Враховуючи невиконання відповідачем припису №27 від 01.06.2013 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вимоги припису не виконано, доказів про виготовлення проекту будівництва (будівельний паспорт) не надано, дозвільні документи (повідомлення про початок виконання будівельних робіт) на добудову до будинку та документи на право власності або користування земельною ділянкою не оформлено. При цьому суд встановив порушення приписів Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про архітектурну діяльність».

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та таким, що не ґрунтується на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, з огляду на таке.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частин 1, 2 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України "Про планування і забудову територій".

Положеннями ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року № 1699-III (який діяв з 02.06.2000 до 12.03.2011р., далі - Закон № 1699-III ) встановлено, що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво відповідного об'єкта містобудування.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова садибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 кв. метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Також, статтею 29 Закону України «Про планування і забудову територій» встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається громадянам за умови одержання правовстановлюючих документів на земель ну ділянку, на якій має здійснюватись будівництво.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Частиною першою ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Процедуру приватизації земельних ділянок визначено ст. 118 ЗКУ.

Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди визначається співвласниками.

Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції з посиланням на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" правильно зазначив, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі, особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або інших передбачених законом підстав. Право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31, 34-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до пункту 28 вищевказаної постанови Пленуму при розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній ділянці, дачній або садовій ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також наявність порушення прав інших осіб.

Крім того, згідно із частинами 4, 7 статті 376 Цивільного Кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що в законодавстві розмежовано повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (його територіальних органів) з винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та з приводу звернення до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Отже, звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що громадянка ОСОБА_4, якій на праві власності належить 3/4 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , не є власником земельної ділянки, на якій позивачем вчинено самовільну добудову до належної йому частини будинку.

Доказів щодо того, що вчинена позивачем самовільна прибудова порушує права ОСОБА_4 як співвласника будинку АДРЕСА_1, чи щодо порушення прав будь-яких інших осіб, в тому числі і прав територіальної громади м.Олевськ позивачем суду не надано.

Слід зазначити, що відповідач після винесення позивачем припису №15 від 12.04.2014 року звернувся до Олевської міської ради і відповідно до рішення №505 від 30.04.2014 року міської ради одержав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 розміром 0,0410 га. (копію рішення міської ради долучено до справи) та уклав договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з проектною організацією (договір №18/17 від 30.01.2015р.). Довір виконано, про що свідчить акт прийому передачі виконаних робіт від 30.01.2015р. Документацію передано на розгляд сесії міської ради, чого представник позивача не заперечує.

Інших доказів щодо того, що вчинена відповідачем прибудова порушує права інших осіб, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо, позивач суду не надав і вказані обставини судом першої інстанції не досліджувались.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог є помилковим та передчасним.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2015 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Державна архітектурно-будівельна інспекція України бульвар Лесі України,26,м.Київ,01133

3- відповідачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ,