Справа № 823/248/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року справа № 823/248/15
м. Черкаси

10 год. 14 хв.
Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Мишенка В.В.,

при секретарі судового засідання - Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 (особисто);

представника відповідача Давиденка К.А.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) в якому просить Командування Сухопутних Військ Збройних сил України (далі - відповідач) встановити позивачу посадовий оклад у розмірі 1789 грн 65 коп. починаючи з 01.01.2008 відповідно до законодавства, з включенням в розмір грошового забезпечення з якого нараховується пенсія та надати довідку Черкаському ОВК для подальшого надання її встановленим порядком до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для перерахунку пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в 2000 році його звільнено в запас згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з посади заступника начальника управління розквартирування військ та капітального будівництва Головного управління командування Національної гвардії України та була нарахована і виплачувалася пенсія виходячи з посадового окладу 1600 грн. Проте позивач не погоджується з призначеним йому посадовим окладом для нарахування пенсії, оскільки згідно з Постановою КМУ № 45 та наказом Міністра Оборони України № 707, посадовий оклад начальника управління у складі Головного управління з якого вираховується оклад заступника складає 1845 грн., а тому посадовий оклад з вирахуванням 3% для перерахунку пенсії повинен становити 1789 грн. Крім того позивач наголошує, що його було звільнено у запас саме з посади заступника начальника управління розквартирування військ та капітального будівництва Головного управління командування Національної гвардії України, що зазначено в особовій справі а не з посади ТВП старшого оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з особової справи підполковника Національної гвардії України ОСОБА_1 № ФР-44708, наказом т.в.о. начальника штабу Збройних Сил України № 012Р від 25.04.2000 року, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. 65 підпункту «з», який перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_2 , колишнього заступника управління розквартирування військ та капітального будівництва ГУ Командувача Національної гвардії України. (а.с. 47).

Наказом № 79 від 26.04.2000 Командира в/ч НОМЕР_2 продубльовано наказ штабу ЗСУ та звільнено в запас підполковника ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_2 та тимчасово виконує посаду старшого оперативного чергового відділу (оперативних чергових). (а.с. 48).

В подальшому на підставі наказу № 79 командиром в/ч НОМЕР_1 видана довідка від 16.11.2001 № 10 про визначення посадового окладу ТВП старшого оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 для нарахування пенсійних виплат.

Крім того, в матеріалах справи міститься архівна довідка № 1189 від 19.07.2012 згідно якої, ОСОБА_1 виключено зі списків НГУ з посади заступника начальника управління розквартирування військ та капітального будівництва ГУ Командувача Національної гвардії України відрядженого у розпорядження Міністерства оборони України з 28.02.2000 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що у зв`язку з ліквідацією НГУ позивача було переведено до ЗСУ на посаду ТВП старшого оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 , а в подальшому і звільнено з вказаної посади.

На підставі даних наказів Міністерством оборони України відповідно до запиту позивача щодо проведення тарифікації посадового окладу начальника управління розквартирування військ та капітального будівництва ГУ командувача НГУ, було надано відповідь листом від 09.09.2014 вих. № 116/14/3/542, згідно якої визначено посадовий оклад за зазначеною посадою з 01.01.2008 в розмірі 1600 грн.

При вирішенні справи по суті суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про Збройні Сили України» 06.12.1991 № 1934-XII (далі Закон № 1934-XII) станом на момент виникнення правовідносин - Збройні Сили України призначені для збройного захисту незалежності, територіальної цілісності та недоторканності України.

Згідно ст. 4 Закону № 1934-XII загальна структура Збройних Сил України, види Збройних Сил України, роди військ (сил); їх чисельний склад, озброєння, фінансове та матеріально-технічне забезпечення затверджуються Верховною Радою України за поданням Президента України. До складу Збройних Сил України входять такі види: сухопутні війська (війська наземної оборони); війська повітряної оборони (військово-повітряні сили і сили протиповітряної оборони); військово-морські сили.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 (далі - Порядок) затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно п. 1 Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 Порядку для перерахунку пенсій враховуються, зокрема: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням.

А згідно п. 6 Порядку відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Особам із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу державних органів колишнього Союзу РСР, громадянам інших держав із числа військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу державних органів, утворених відповідно до законодавства таких держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів (угод), згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та членам їх сімей довідки видаються державними органами за відповідними посадами на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону і проходили службу в державних органах, ліквідованих до виникнення права на перерахунок пенсії, та членам їх сімей довідки видаються державними органами, у яких вони перебували на пенсійному обліку до 1 січня 2007 року. (п. 7-8 Порядку).

Окрім цього, відповідно до наказу Міністра оборони України від 30.12.2007 № 707 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України», чинного на момент правовідносин встановлено: схему посадових окладів осіб офіцерського складу центрального апарату Міністерства оборони України за основними типовими посадами в розмірах згідно з додатком 1 до наказу; схему посадових окладів осіб офіцерського складу військової ланки, територіальних органів (підрозділів) Збройних Сил України за основними типовими посадами в розмірах згідно з додатком 2 до наказу; схему посадових окладів осіб офіцерського складу центрального апарату Міністерства оборони України в розмірах згідно з додатком 3 до наказу; схему посадових окладів осіб офіцерського складу Генерального штабу Збройних Сил України в розмірах згідно з додатком 4 до наказу; схему посадових окладів осіб офіцерського складу командувань видів Збройних Сил України за основними посадами в розмірах згідно з додатком 5 до наказу.

Отже, проаналізувавши норми законодавства суд роз`яснює позивачеві, що як встановлено судом останнього було звільнено в запас з посади ТВП старшого оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України, а не з НГУ (у зв`язку з її ліквідацією), а оскільки позивач працював у ЗСУ на посаді саме ТВП старшого оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 , що вбачається з особової справи, брати за основу посаду позивача - заступника начальника управління розквартирування військ та капітального будівництва ГУ Командувача Національної гвардії України у МОУ для нарахування окладу, жодних підстав у МОУ немає. Крім того, згідно вказаних нормативних актів, посади що займані військовослужбовцями Національної гвардії України, неможливо прирівняти до посад військовослужбовців Збройних Сил України, у зв`язку з відсутністю ідентичних посад щоб відповідали визначеним критеріям.

Суд також погоджується з позицією представника відповідача, що у зв`язку з неможливістю співставлення посадових окладів ЗСУ з посадовими окладами НГУ, останні вираховувалися у відповідності до додатку 6 Наказу № 707.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 159 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2015