Справа № 2-а-7645/11/1414
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа № 2-а-7645/11/1414

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Лариса Іванівна

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості і компенсацій за затримку щорічних виплат на оздоровлення, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості і компенсацій за затримку щорічних виплат на оздоровлення.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2011 року позов задоволено частково. Визнано дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради у невиплаті позивачу разової щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день виплати неправомірними. Зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити позивачу разову щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням проведених за цей час виплат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

На протязі 2010-2011 років відповідачем була здійснена виплата позивачу подібної допомоги відповідно до Постанови КМУ № 562 в розмірі 100 грн. щорічно.

При нарахуванні позивачу грошової допомоги на оздоровлення відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, слід зазначити, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Крім того, колегія суддів зауважує, що норми підзаконних нормативних актів не можуть суперечити нормам законів, а тим більше змінювати їх при вирішенні питання щодо розміру щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідачем неправомірно у 2011 році нараховано грошову допомогу на оздоровлення позивачу в розмірі меншому, ніж це передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік" надано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок і розміри виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету лише в частині норм і положень ст.39,ст.50,ст.51,ст.52,ст.54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Надане Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" право Кабінету Міністрів у 2011 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, останнім реалізовано у 2011 році не було.

Відповідно до положень ст. 99 та ст. 100 КАС України строк позовної давності встановлено у шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про своє порушене право, який, в разі його пропуску з поважних причин, може бути поновлений судом за заявою позивача і за наявності для цього підстав. В тому випадку, коли суд не знайде підстав для поновлення цього строку позовна заява залишається без розгляду.

Позивач просив задовольнити вимоги за 1999-2010 роки, тобто за минулий період більш як за шість місяців, однак посилання позивача на необізнаність, як на підставу пропущення строку звернення до суду, не є поважною причиною пропуску строку у розумінні КАС України. Тому його вимоги за минулі роки цілком правомірно були залишені судом першої інстанції без розгляду.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Отже, лише визначені вказаною нормою обставини входять до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Позивачем не були наведені фактичні дані, які б підтверджували понесення втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, наявність таких страждань та за яких обставин позивачем було втрачено нормальні життєві зв'язки. Не надано доказів наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача. Крім того, не надано розрахунків, з яких визначено розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на користь позивача задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2011 року по справі № 2-а-7645/11/1414, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук