Справа № 466/5349/14-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 876/11677/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, Головного Управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів УПФ України в Шевченківському районі м. Львова, Головного УПФ України, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії УПФ України в Шевченківському районі м. Львова щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з розміру 82% грошового утримання судді Залізничного районного суду м. Львова, який працює на відповідній посаді; 2) зобов'язати УПФ України в Шевченківському районі м. Львова провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи з розміру 82% грошового утримання судді Залізничного районного суду м. Львова, який працює на відповідній посаді, виходячи із довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА у Львівській області за № 02-62/14 від 04.02.2014 року, яке проводити з 03.06.2013 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ України в Шевченківському районі м. Львова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% грошового утримання судді Залізничного районного суду м. Львова, який працює на відповідній посаді. Зобов'язано УПФ України в Шевченківському районі м. Львова провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% грошового утримання судді Залізничного районного суду м. Львова, який працює на відповідній посаді, виходячи із довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА у Львівській області за № 02-62/14 від 04.02.2014 року. Перерахунок та виплату проводити з 03.06.2013 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 13.08.2014 р. не погодився відповідач УПФ України в Шевченківському районі м. Львова та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що з урахуванням вимог ч.2 ст.155 КАС України, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, оскільки Шевченківським районним судом м. Львова прийнято постанову від 24.04.2014 р. у справі про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також зазначає апелянт, що ч.4 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено перерахунок раніше призначеного грошового утримання діючих суддів лише у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України. Таким чином, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить положень про перерахунок розміру грошового утримання суддів у відставці у разі зміни грошового утримання діючих суддів загальної юрисдикції. Крім цього, звертає увагу апелянт на відсутність нормативного документу, який регулює порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2014 р. та залишити позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, з посади судді Залізничного районного суду м. Львова, з 22.10.2012 року перебуває на обліку у відповідача УПФ України в Шевченківському районі м. Львова та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% від заробітної плати 14310,40 грн..

05.02.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача УПФ України в Шевченківському районі м. Львова з письмовою заявою від 04.02.2014 року про проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% заробітної плати працюючого судді за 2013 року. Однак відповідач УПФ України в Шевченківському районі м. Львова листом № М-12 від 17.02.2014 р. відмовив у задоволення заяви позивача (а.с. 8, 10).

Згідно довідки № 02-62/14 від 04.02.2014 р. виданої ТУ ДСА у Львівській області, суддівська винагорода працюючого судді зі стажем роботи понад 21 рік за період з 01.01.2013 р. по 30.11.2013 р. становила 18352 грн., а з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. становила 19488 грн. (а.с. 9).

Суд апеляційної інстанції вважає правильними і об'єктивними висновки суду першої інстанції щодо протиправності відмови УПФ в Шевченківському районі м. Львова у проведенні перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з розміру 82%, з врахуванням заробітної плати працюючого судді Залізничного районного суду м. Львова за 2013 р., з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07.07.2010 р.), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частину 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Судом першої інстанції вірно враховано, що пунктом 8 рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 визнано неконституційними та такими, що втратили чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, зміни внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 03.06.2013 року відновила свою дію ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміст чинної ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко вказує на співвідношення та залежність розміру місячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання становить 21 р. 11 міс. 9 днів, а тому є обґрунтованими доводи позивача про те, що розмір його місячного грошового утримання як судді у відставці повинен визначатись із розрахунку 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Оскільки протягом розглядуваного періоду розмір щомісячного грошового утримання позивача визначено із розміру 14310,40 грн. суддівської винагороди (заробітної плати), тому є обґрунтованими доводи позивача про те, що розмір його місячного грошового утримання повинен був визначатись з 03.06.2013 року із розмірів суддівської винагороди працюючого судді Залізничного районного суду м. Львова, визначених вказаною вище довідкою ТУ ДСА у Львівській області № 02-62/14 від 04.02.2014 року.

Відносно доводів апелянта про наявність підстав, передбачених ст.155 КАС України для залишення позовної заяви без розгляду, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою Шевченківського районного суду від 24.04.2014 р. у справі № 466/9863/13-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року, вирішено спір щодо питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 з врахуванням 2-х відсоткового збільшення щомісячного довічного грошового утримання за роботу на посаді судді понад 20 років (а.с. 12, 57).

По розглядуваній же адміністративній справі № 466/5349/14-а предметом спору є питання перерахунку і виплати щомісячного грошового утримання позивача ОСОБА_1 виходячи з розміру 82% грошового утримання судді Залізничного районного суду м. Львова, який працює на відповідній посаді, згідно розмірів заробітної плати (суддівської винагороди) відображених у довідці ТУ ДСА у Львівській області за № 02-62/14 від 04.02.2014 року.

Таким чином, по вказаних адміністративних справах різний предмет судового спору.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норм процесуального та матеріального права, постанова суду від 13.08.2014 року винесена за результатами всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування оскарженої постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, Головного Управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 02.04.2015 року.