Справа № 2а-9447/08/1370
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015р. м. Київ К/800/20463/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І., Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" до Державної інспекції з енергозбереження про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

Комунальне підприємство Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" звернулось до Державної інспекції з енергозбереження з позовом про визнання незаконною та скасування постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області від 26 лютого 2008 року № 18-13/04 про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, якою постановлено застосувати подвійну плату за перевитрати електричної енергії в обсязі 82183 кВт год. до Комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» у сумі 58 027 грн 77 коп.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В запереченнях відповідач просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області проведено комплексну перевірку стану використання паливно-енергетичних ресурсів теплопостачання підприємствами, за результатами якої складено акт від 26 лютого 2008 року № 18-13/10.

Перевіркою встановлено заниження коефіцієнту потужності в електромережах підприємства (котельні по вул. Героїв УПА, буд. 21 а; вул. Тартаківська, буд. 2 а; вул. Стуса, буд. 6 а; вул. Петрушевича, буд. 3; вул. Шептицького, буд. 82, ЦТП -1).

26 лютого 2008 року територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області прийнято постанову № 18-13/04 про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, якою, відповідно до ст. 11 Закону України «Про енергозбереження» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993 року № 699 «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві», до Комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» застосовано подвійну плату за перевитрати електричної енергії в обсязі 82183 кВт*год. у сумі 58 027 грн 77 коп.

Не погоджуючись з постановою територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Львівській області від 26 лютого 2008 року № 18-13/04 про сплату підвищення плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суди виходили із того, що перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів на КП «Сокальтеплокомуненерго» викликані недодержанням технологічної дисципліни і не пов'язані з недосконалістю технологічних процесів, а тому застосування до позивача підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів, у відповідності до п. «е» ст. 11 Закону України «Про енергозбереження» та абзацу 2 розділу ІІ додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.1993 року «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві», є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів та вважає їх передчасними, виходячи з такого.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Відповідно до положень статей 163, 165 КАС України ухвала/постанова складається із вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин рішення.

Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Відповідно до КАС України під час прийняття судового рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Дотримання судами вказаних норм процесуального права є ніщо як гарантія для сторін право на справедливий суд, принцип якого закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між тим, в порушення вказаних норм процесуального права суди не привели мотивів неврахування доказів, на які посилався позивач, зокрема на те, що порядок визначення обсягу неефективного використання ПЕР встановлено Методикою, яка незареєстрована в установленому законодавством порядку, а відтак не може бути застосована при прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами залишено поза увагою доводи позивача, а відтак це свідчить про неповне з'ясування ними всіх обставин, що мають значення для справи.

Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу зазначив, що Методика № 89 від 13 грудня 2006 року перезатверджена від 26 грудня 2001 року, а тому вважає оскаржену постанову законною.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суди мають врахувати недоліки, на які вказав суд касаційної інстанції, мають встановити, за якою методикою відбулось нарахування, яка її правова природи, та, виходячи з цього, дати правову оцінку обов'язковості її реєстрації в установленому законом порядку.

Окрім цього, в судових рішеннях не міститься посилань, яким доказами підтверджується та чим викликані перевитрати паливо-енергетичних ресурсів, чим порушено вказані вище норми процесуального права.

За таких обставин, неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу КП Сокальської міської ради "Сокальтеплокомуненерго" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: