Справа № 712/553/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/553/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Пироженко В.Д.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі Черкаської області на постанову Соснівського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати дії пенсійного органу щодо відмови у проведені перерахунку пенсії по інвалідності з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 533,35 грн та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 533,35 грн. з 01.06.2014.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в окремій її частині, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, позивач перебуває на обліку в УПФ України в Черкаському районі Черкаської області, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та інвалідом 2 групи.

08 січня 2015 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 533,35 грн.

Однак, 15 січня 2015 року відповідачем листом №385/08, відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовивши у здійсненні перерахунку пенсії, діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 08.07.2014.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції, проте, вважає судом допущено порушення норм процесуального права, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною першою ст. 54 цього Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Так, згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 0711.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення

Абзацом 1 п. 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 року №0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», було наказано, зокрема, міністру внутрішніх справ Української PCP дозволяти за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, що зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у III зоні небезпек у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 п. 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - III зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Крім того, п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, установ та організацій, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох, трьох і двукратному розмірах, понад середньомісячну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленому за місцем роботи.

Згідно з листа Держкомпраці СРСР від 02.10.1986 № 3310-БГ та вказівкою МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725, працівникам зведеного загону протипожежної служби МВС України одна година перебування у 30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві в стані бойової готовності враховується як 1/3 робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам з числа начальницького складу й окладу за спеціальне звання.

Тому, одноразова грошова винагорода, виплачена позивачу на підставі наказу МВС СРСР від 26.05.1986 №0149 з врахуванням коефіцієнту 4 за виконання спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986, а також грошове забезпечення за перебування у 30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві в стані бойової готовності має характер заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, в розумінні ч. першої ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Опала праці працівників зайнятих на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРСП від 07.05.1986 № 524-156 та Постановою Ради Міністрів УРСР, УРРПС від 08.05.1986 року № 168-5, Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 та Постановою Ради Міністрів УРСР, УРРПС від 10.06.1986 № 207-7.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1 п. 1 Постанови №207-7 дія цієї постанови та Постанови № 168-5 поширюється на працівників підприємств, установ та організацій незалежно від відомчої підпорядкованості включаючи військовослужбовців.

Згідно з п.п. 1 п. 1 Постанови № 168-5 при обрахуванні заробітної палати за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керівникам міністерств та відомств дозволено проводити оплату праці по збільшених тарифних ставках. З Листа Головного управління державної пожежної охорони від 29.05.2002 № 12/8/1783, вказано, що для оплати часу находження у стані бойової готовності Управління Державної пожежної охорони МВС України на підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 №1/5725, видана вказівка від 17.12.1986 № 3/7/1587 «Про компенсацію робітникам зведеного загону протипожежної служби за постійне перебування у м. Чорнобиль в резерві у стані бойової готовності», якою визначена тарифна ставка години находження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної ставки, а працівникам із числа начальницького складу і окладу за спеціальне звання.

На підставі вказаних нормативних документів та абз. 3 роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 25.01.2012 № 228120/132-12 також визначено, що «працівникам зведеного загону протипожежної служби 1 годину перебування у 30 - кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у стані бойової готовності слід врахувати як 1 третину робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної ставки (посадового окладу) а працівникам із числа начальницького складу і окладу за спеціальне звання».

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціальної захисту України від 13.09.1994 року № 013-991/94/3 визначено, що указані суми доплат включаються в заробіток для обрахування пенсії на умовах ст. 54 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно п.7 Порядку з урахуванням кратності оплати праці встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки.

Відтак, управлінням не доведено правомірність відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, є обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 07 липня 2014 року (№К/800/13796/13) та від 16 жовтня 2014 року (К/800/37276/13).

Окрім того, оцінюючи доводи позивача щодо задоволення позовних вимог з 01.06.2014, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-VI (КАС України) визначає, що дотримання строків на подання апеляційної скарги є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом 17.01.2015, водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подав.

Судова колегія вважає, що на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги в частині вимог за період з 01.06.2014 по 16.07.2014 необхідно залишити без розгляду.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо здійснення розрахунку пенсії за період з 17 липня 2014 року.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволені апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Соснівського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року в окремій її частині.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі Черкаської області щодо відмови у проведені перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_2 з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Черкаському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_2 з урахуванням доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження, починаючи з 17 липня 2014 року.

Адміністративний позов, в частині вимог за період з 01 червня 2014 року по 16 липня 2014 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Костюк Л.О.