Справа № 2а-523/12/1207
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/9991/61774/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Громадської організації Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» до Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання протиправною відмову у доступі до офіційної інформації, за касаційною скаргою Громадської організації Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» на постанову Жовтневого районного суду міста Луганська від 4 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» звернулась в суд з позовом про визнання протиправною відмову Ужгородської міської ради Закарпатської області в наданні графічної частини генерального плану міста Ужгорода та зобов'язання відповідача надати копію графічної складової згаданого генерального плану.

В обґрунтування позову Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» зазначала, що відповідач відмовив у задоволенні її запиту від 11 листопада 2009 року про надання інформації та не надав доступу до графічної складової генерального плану міста Ужгорода, пославшись на те, що такій документації надано гриф обмеженого доступу «для службового користування». Позивач вважає відмову протиправною, оскільки така суперечить законам України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII), «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року № 1699-III, у редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин.

Постановою Жовтневого районного суду міста Луганська від 4 липня

2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що графічній складовій генерального плану міста Ужгорода розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2007 року № 83-р, згідно з висновками Державного підприємства Український державний науково-дослідницький інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, як організацією - автором проектної документації в порядку, визначеному Інструкцією про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1998 року № 1893, надано гриф обмеженого доступу «для службового користування».

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм права, представник позивача подав касаційну скаргу, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду міста Луганська від 4 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи та іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 11 листопада 2009 року Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» звернулась до Ужгородської міської ради Закарпатської області із запитом про надання інформації: чи затверджено генеральний план міста Ужгорода і, якщо так, зазначити реквізити відповідного рішення; чи діє затверджений генеральний план на теперішній час; як отримати доступ до текстової та графічної складових генерального плану; чи затверджувалися у місті інші містобудівні документації (місцеві правила забудови, детальний план території населеного пункту, план червоних ліній, проекти забудови території, проекти розподілу території), у разі наявності, зазначити реквізити відповідних рішень. При цьому Громадська організація Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» просила надати засвідчену копію графічної складової генерального плану міста Ужгорода (копії відповідних карт або носій інформації (CD-R) з електронними копіями відповідних карт).

На вказаний запит Ужгородська міська рада Закарпатської області 2 грудня 2009 року надала позивачеві відповідь за вихідним № 1248/02-4 про те, що: діє генеральний план, який затверджено рішенням XXIV сесії ІV скликання міської ради від 4 червня 2004 року № 313; графічна та текстова складові генерального плану є документацією для службового користування, а тому надати їх копії немає можливості; отримати інформацію можливо шляхом звернення із письмовою заявою в міську раду, вказавши по якому питанню та для яких цілей; рішенням ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради Закарпатської області від 13 лютого 2009 року № 983 затверджена «Програма коригування генерального плану розвитку м. Ужгорода на 2009-2010 роки». Київським інститутом «Діпромісто», на підставі договору із міською радою, проводиться коригування генерального плану, в складі якого будуть розроблені місцеві правила забудови, план розвитку територій, план червоних ліній.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2007 року № 83-р затверджено та введено у дію Перелік конфіденційної інформації, що є власністю держави і якій надається гриф обмеження доступу «для службового користування», що утворюється або перебуває у володінні, користуванні чи розпорядженні міської ради.

З витягу Переліку конфіденційної інформації вбачається, що до відомостей з грифом обмеженого доступу «для службового користування» у сфері будівництва, містобудування та житлово-комунального господарства відноситься план міста, виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі:

-1:50000 і крупніше у будь-якій системі координат, крім державної;

-1:100000 у державній системі координат 1942 року або в іншій системі координат, але в Балтійській системі висот, які містять за сукупністю всіх показників повну інформацію для детального вивчення та оцінки місцевості.

Статтею 42 Закону № 280/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено повноваження сільського, селищного, міського голови, згідно до її положень сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

За змістом частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону № 2657-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1, 4 статті 21 Закону № 2657-XII встановлено, що інформація державних органів та органів місцевого і регіонального самоврядування - це офіційна документована інформація, яка створюється в процесі поточної діяльності законодавчої, виконавчої та судової влади, органів місцевого і регіонального самоврядування. Джерела і порядок одержання, використання, поширення та зберігання офіційної інформації державних органів та органів місцевого і регіонального самоврядування визначаються законодавчими актами про ці органи.

У відповідності до частин 2, 3 статті 28 Закону № 2657-XII за режимом доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Держава здійснює контроль за режимом доступу до інформації.

Згідно частин 1-4 статті 30 Закону № 2657-XII інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну. Конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. Стосовно інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, з метою її збереження може бути відповідно до закону встановлено обмежений доступ - надано статус конфіденційної. Порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, що містять зазначену інформацію, визначається Кабінетом Міністрів України. До конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, не можуть бути віднесені відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, які сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; стосовно стану справ із правами і свободами людини і громадянина, а також фактів їх порушень; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інша інформація, доступ до якої відповідно до законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не може бути обмеженим.

За змістом статті 37 Закону № 2657-XII не підлягають обов'язковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі, зокрема: інформацію, визнану у встановленому порядку державною таємницею; конфіденційну інформацію; інформацію, що не підлягає розголошенню згідно з іншими законодавчими або нормативними актами. Установа, до якої звернуто запит, може не надавати для ознайомлення документ, якщо він містить інформацію, яка не підлягає розголошенню на підставі нормативного акта іншої державної установи, а та державна установа, яка розглядає запит, не має права вирішувати питання щодо її розсекречення.

Таким чином, всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, але при цьому реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За режимом доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну. Вказаними нормами визначено коло відомостей, які відносяться до конфіденційної інформації, а також до інформації, що не підлягає обов'язковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач фактично вказує на протиправність розпорядження міського голови Ужгородської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2007 року № 83-р, яким було затверджено та введено в дію Перелік конфіденційної інформації, що є власністю держави і якій надається гриф обмеження доступу «для службового користування», що утворюється або перебуває у володінні, користуванні чи розпорядженні міської ради. Саме цим розпорядженням інформації, яку запитував позивач, було надано гриф обмеженого доступу «для службового користування», тобто віднесено до складу конфіденційної. Однак, вказане розпорядження не є предметом спору, а позовні вимоги стосуються саме відмови 2 грудня 2009 року Ужгородською міською радою Закарпатської області в наданні графічної складової генерального плану міста Ужгорода та зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Оскільки питання про скасування чи визнання нечинним розпорядження міського голови Ужгородської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2007 року № 83-р не вирішувалось, то правомірність віднесення спірної інформації до складу інформації з обмеженим доступом виходить за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Жовтневого районного суду міста Луганська від 4 липня 2012 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Громадської організації Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Луганська від 4 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року у справі за позовом Громадської організації Східноукраїнського центру громадських ініціатив «Тотальна акція на підтримку прав людини та демократії» до Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання неправомірною відмову у доступі до офіційної інформації - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.