Справа № 211/1581/14-а (2-а/211/59/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" березня 2015 р. справа № 211/1581/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 13.08.2014 р. у справі № 211/1581/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

третя особа - Виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

18.03.2014 року позивач звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо застосування обмежень середньоденного доходу з якого сплачено страхові внески, передбачених абзацом 5 та 7 пункту 14 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266, при призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною - протиправними;

- скасувати наказ відповідача № 373-ос «Про відмову в здійсненні перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі ОСОБА_1.» від 13.09.2013 року, зобов'язати провести відповідний перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.08.2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду вмотивована тим, що відповідачем невірно тлумачаться норми Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, що призвело до невірного їх застосування, та не донарахування позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач та третя особа оскаржили її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи.

Просять скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача та представник третьої особи підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції, ухваливши нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач бере участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням на добровільних засадах та перебуває на обліку у відповідача. Згідно листків непрацездатності позивач перебувала на лікарняному у період з 10.08.2012 року по 23.08.2012 року; з 31.08.2012 року по 13.09.2012 року; з 19.09.2012 року по 02.10.2012 року; з 10.10.2012 року по 02.11.2012 року; з 08.11.2012 року по 19.11.2012 року; з 23.11.2012 року по 06.12.2012 року; з 17.12.2012 року по 26.12.2012 року; з 27.12.2012 року по 29.12.2012 року; з 31.12.2012 року по 13.01.2013 року; з 14.01.2013 року по 23.01.2013 року, а таким чином в останньої настав страховий випадок.

Згідно наказів № 410-ОС від 28.09.2012 року, № 411-ОС від 28.09.2012 року, № 06-ОС від 02.01.2013 року, № 05-ОС від 02.01.2013 року, № 71-ОС від 21.02.2013 року, № 73-ОС від 21.02.2013 року за вказаними страховими випадками призначено виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності добровільно застрахованій особі, яка забезпечує себе роботою самостійно.

02.08.2013 року позивач звернулась до відповідача з проханням переглянути накази № 410-ОС, 411-ОС, 06-ОС, 05-ОС, 71-ОС, 73-ОС та зробити перерахунок. Листом № 01-19-3756 від 13.09.2013 року відповідачем відмовлено в здійсненні перерахунку допомоги за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно п. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 цього Закону).

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Статтею 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» передбачено, що Допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до п'яти років; 80 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім'ї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є суб'єктом приватної діяльності та займається адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю № 1183 від 11.11.2003 року.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року середній дохід добровільно застрахованої особи обчислюється виходячи із суми оподатковуваного доходу (прибутку), з якого сплачуються страхові внески.

Пунктом 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року визначено, що до середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) у межах максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року визначено, що Сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачено законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті, - за страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а також для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок, - для всіх страхових виплат.

Однак, відповідно до матеріалів справи, а саме наказів про призначення допомоги за страховими випадками, відповідачем при визначенні розміру допомоги було застосовано листи-роз'яснення Міністерства соціальної політики, відповідно до яких відповідач застосовував вимоги абз. 5, 7 п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року для визначення розміру допомоги позивачеві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з того що, Міністерству соціальної політики України, відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року надано право давати роз'яснення щодо застосування вказаного Порядку, однак не надано права встановлювати нові правили обчислення середньої заробітної плати, які суперечать вищевказаному Порядку.

Відповідно до Науково-практичного експертного висновку Інституту держави і права ім. В.М.Корецького Національної Академії Наук України № 126/314 від 01.08.2013 року, зважаючи на вичерпний перелік імперативно встановлених обмежень п. 14 Порядку 1266, зазначено, що для таких суб'єктів як добровільно застраховані особи, абз. 5 та 7 п. 14 Порядку 1266 встановлює обмеження обчислення вищезазначеної суми за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та похованням, лише для розрахунку допомоги по вагітності та пологах. Для інших видів допомог за вказаним видом страхування не встановлено обмежень зазначених правовими нормами. Окрім того в матеріалах справи міститься висновок Експертного економічного дослідження № 20-13 від 09.08.2013 року, проведеного судовим експертом ФОП ОСОБА_3, згідно якого, документально підтверджується розрахунок виплат допомоги проведений відповідачем та розмір недорахованої суми складає 75991 грн. Згідно висновку Національної Академії Наук України інституту держави і права ім. В.М.Корецького від 08.08.2013 року про надання науково-правового експертного висновку на запит позивача також зазначається, що у листі-роз'ясненні Міністерства соціальної політики № 346118/153-12 від 28.09.2012 року міститься довільне і звужене тлумачення змісту абзаців п'ять, сім, пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, що може призвести до порушення (обмеження) законних соціальних прав конкурентної особи і, відповідно, може стати предметом судового розгляду.

Відповідно до висновків експертного економічного дослідження № 20-13 від 09.08.2013 року, проведеного експертом ОСОБА_3, документально не підтверджується розрахунок виплат допомоги добровільно застрахованій особі позивачу по наданих листках непрацездатності, здійснений відповідачем, з урахуванням положень п.п. 4, 8, 9, 14, 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року про обчислення середньомісячної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням з подальшими змінами та доповненнями та даних науково-правового експертного висновку Інституту держави і права ім.. В.М.Корецького Національної Академії Наук України № 126/341 від 01.08.2013 року щодо правового тлумачення п. 14 Порядку № 1266. Згідно висновку експертного дослідження українського бюро лінгвістичних експертиз від 11.04.2014 року формулювання абзацу 7 пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, дає лінгвістичні підстави стверджувати, що обчислення граничної величини заробітної плати та оподаткованого доходу за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до цієї норми обмежується лише одним видом допомоги - допомогою по вагітності та пологах.

Доводи апеляційних скарг щодо правомірності застосування абз. 5, 7 п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, яке підтверджено Листом Мінсоцполітики № 499/18/99-13 від 12.09.2013 року, а також твердження що всі дослідження проводились за ініціативою позивача не спростовують висновків суду першої інстанції та не позбавляють надані висновки експертних досліджень доказового значення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального та процесуального права, тому постанову суду у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 13.08.2014 р. у справі № 211/1581/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун