Справа № 468/1943/14-а
Суддя: Янчук С. В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/1943/14-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 р. Баштанський районний суд в складі головуючого по справі судді Янчук С.В, при секретарі Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баштанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділення ДАІ з обслуговування Баштанського району УДАІ УМВС в Миколаївській області Табакіна Андрія Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому вказала, що постановою від 25 вересня 2014 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1020 гривень. Позивачка вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною з наступних підстав: в постанові вказано про порушення нею п.1.5 ДСТУ 3587-97, проте такого пункту не існує. Крім того. Відповідач повинен був з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності. Позивачка працює на посаді Мар'ївської сільської голови та керується у своїй діяльності ЗУ «Про місцеве самоврядування». До її обов'язків входить сприяння діяльності по утриманню в безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштування об'єктами сервісу. З державного бюджету України для Мар'ївської сільської ради заплановано виділити 53200,00грн. на капітальний ремонт доріг, що перебувають в комунальній власності. На поточний ремонт на 2014 рік кошти не передбачені. На даний час з держбюджету кошти ще не надійшли. Після надходження коштів, вони будуть освоєні після розробки проектно-кошторисної документації.. В бюджеті сільської ради кошти на ремонт доріг не передбачені, оскільки надходження до місцевого бюджету ледве покривають захищені статті витрат. Також, до проколу про адміністративне правопорушення необхідно долучити акт обстеженні ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, проте такого акту долучено не було. Вини позивачки в тому, що на поточний ремонт асфальтобетонного покриття не передбачено коштів, а на капітальний ремонт кошти на надійшли і їх явно недостатньо - немає. Враховуючи викладене, позивачка просила скасувати постанову, справу відносно неї закрити.

В судове засіданні позивач не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд задовольнити. На попередньому судовому засіданні просила скасувати постанову, оскільки вона, як голова сільської ради, не являється суб'єктом правопорушення, діяльність по утриманню у безпечному стані доріг та вулиць в даному випадку виконують дорожньо-експлуатаційні організації, а сільські ради лише сприяють такій діяльності.

Відповідач - Табакін А.О. до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином - повідомленням через книгу вихідної кореспонденції. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови в справі про адміністративне правопорушення, серії А01№056919, протокол про адміністративне правопорушення, серії АБ2 №560684, акт обстеження експлуатаційного стану вулиць Мар'ївської сільської ради від 24.09.2014р., довідку сільської ради від 03.10.2014р. №1005; №1006, локальний кошторис №2-1-1), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, тобто ч. 2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує. Крім того, ч. 4 ст. 71 КАС України зобов'язує суб'єкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2014 року на позивачку було складено протокол за порушення нею вимог п. 3.1.1. та п.4.1.1. ДСТУ 3587-97, після чого відповідач виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 140 ч. 1 КУпАП та призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Працівником ДАІ при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були належним чином та вчасно зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем вимог законодавства та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи. Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем на розгляд суду не було надано жодних доказів, натомість, навпаки, при розгляді справи в суді встановлено, що позивач за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, не здійснював порушення правил дорожнього руху за вказаних вище обставин, оскільки не являється суб'єктом таких правопорушень, що відповідачами не спростовано і, в такому випадку, дії позивача не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 140 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних (фіксація технічними засобами та ін.) на підтвердження правомірності винесення постанови, яка оскаржується фізичною особою, сама постанова не є достатньою підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх та допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №-14 "Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Дані обставини не були спростовані відповідачем, суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення. З боку відповідача належних і допустимих доказів про конкретне вчинення правопорушення позивачем суду не надано і таких в суді не добуто.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України, при розгляді справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду - як джерело права.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивачку безпідставно визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 140 ч. 1 КУпАП, оскільки суб"єктами правопорушень передбачених ч.1 даної статті можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належать додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Вини позивачки в тому, що на поточний ремонт асфальтного покриття не передбачено коштів, а на капітальний ремонт кошти не надійшли в достатній кількості їх - немає, крім того, вона не є посадовою особою, до компетенції якої належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням чинного законодавства.

За таких обставин, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесена посадовою особою ДПС ДАІ, не відповідає вимогам законодавства, щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності та обґрунтованості притягнення особи до відповідальності та доведеності суб'єктом владних повноважень правомірності вчинених дій, що є підставою для її скасування.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави, так як відповідно до вимог ст. 288 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення - особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову серії АО1 №056919 від 25 вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 140 ч.1 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.140 ч.1 КУпАП - закрити.

Згідно с.171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду, як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: