Справа № 826/12457/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» до міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна» звернулось до суду з позовом до міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.06.2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ «АДМ Україна» у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року, результати якої оформлено актом перевірки від 12.05.2014 №504/28-10-37-10/33546533, яким зафіксовано факт порушення позивачем пп.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2014 року по податку на додану вартість у розмірі 68 813,00 грн.

В результаті виявлених порушень відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02.06.2014 року №, яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 68 813,00 грн., та застосовано штрафні санкції у розмірі 34 406,50 грн.

Приписами п.п.200.1, 200.3 ст.200 ПК України встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно п.200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі, автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

Як видно з матеріалів справи, податковий орган дійшов висновку щодо порушення позивачем податкового законодавства з огляду на те, що позивачем включено до податкового кредиту за лютий 2014 року суми на підставі податкових накладних, що виписані постачальником селянським господарством «Промінь»: від 18.11.2013 №7/2, від 19.11.2013 №8/2, від 16.11.2013 №6/2, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, дійсно ТОВ «АДМ Україна» включено до податкового кредиту за лютий 2014 року вищезазначені податкові накладні, які не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується позивачем.

Водночас, в обґрунтування правомірності включення сум податку до складу податкового кредиту позивачем обґрунтовано тим, що позивач на виконання вимог п.201.10 ст.201 ПК України, 20.03.2014 року направив до податкового органу разом з податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2014 року заяву про відмову постачальника надати податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (додаток №8 до декларації).

З 01.01.2014 року набули чинності вищевказані положення ПК України, відповідно до яких право платника податків сформувати податковий кредит та подати до контролюючого органу відповідну скаргу на постачальника обмежено 60 календарними днями, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Суд першої інстанції вірно вказує, що згідно із приписами ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, враховуючи положення ст.58 Конституції України та набрання чинності з 01.01.2014 норми п.201.10 ст.201 ПК України, позивач мав право протягом 60 календарних днів що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, сформувати податковий кредит та подати до контролюючого органу відповідну скаргу на постачальника, яким податкову накладну не зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки граничний термін подання податкової декларації за лютий 2014 року закінчувався 20.03.2014 року і позивач подав до контролюючого органу відповідну податкову декларацію разом із додатком №8 (заявою про відмову постачальника надати податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних), то позивач не порушив вимоги п.201.10 ст.201 ПК України.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги, доводи відповідача, що згідно попередньої редакції ПК України (станом на листопад 2013 року) право платника податків на включення суми податку на додану вартість на підставі заяви про відмову постачальника надати податкову накладну обмежувалось звітним періодом, з огляду на вищевказані обставини.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали, та встановивши обставини справи, колегія суддів вважає, шо відповідачем не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.06.2014 року № прийняте згідно вимог закону, та з урахуванням обставин справи, а тому позовні вимоги ТОВ «АДМ Україна» правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та не обгрунтував їх у встановленому законом порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 21.11.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.