Справа № 202/9322/14-а (2-а/0202/149/2014)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" березня 2015 р.справа № 202/9322/14-а (2-а/0202/149/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірною.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11 березня 2014 року по 01 липня 2014 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленому дітям до 6 років, з урахуванням фактично виплаченої суми. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

При цьому, Ухвалою від 25 вересня 2014 року позовні вимоги за період з 14.10.2011 року по 10.03.2014 року - залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 21-22).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач отримала допомогу по догляду за дитиною до 3-х років відповідно до ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має малолітню доньку - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130,00 грн.

Як слідує із правових норм, що регулюють спірні правовідносини, до 1 січня 2008 року тобто до набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися як Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада 1992 (далі - Закон № 2811-XII), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, до яких відноситься позивач, (стаття 13) так і Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-XII було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII, а саме: дію статті 13 Закону № 2811-XII з 01 січня 2008 року поширено і на застрахованих осіб, а ст. 15 Закону № 2811-XII викладено в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Проте, пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01 січня 2009 року, діють положення ст.13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", якою передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною та положення ст.15 цього Закону, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-XII призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінету Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811 -XII.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», а так само Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік» не містить будь-яких положень щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-XII або делегування повноважень по визначенню такого розміру Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, з 2014 року, виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам не застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування повинні здійснюватися у розмірі визначеному статтею 15 Закону № 2811-XII, а саме - у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Разом з тим, пунктом 7 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27 березня 2014 року, що набирає чинності за п.2 Прикінцевих положень цього Закону з 01 липня 2014 року, у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виключено розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», а відтак, з 01 липня 2014 року відповідні виплати позивачці не передбачені, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату сум такої допомоги за період з 11 березня 2014 року по 01 липня 2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

В силу ч. 10 ст. 183-2 КАС України судове рішення апеляційної інстанції є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статями ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна