Справа № 489/1636/15-а
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/489/116/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновлені йому пенсії, зобов'язати відповідача поновити пенсію з 19 грудня 2014 р. в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та надати звіт про виконання рішення протягом 10 днів з дня набрання ним законної сили.

Позов обґрунтований тим, що позивач є громадянином України, але виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де постійно проживає, у зв'язку із цим виплата пенсії була припинена, але звернувшись до відповідача він отримав відмову у поновленні пенсії з посиланням на відсутність законодавчого регулювання механізму виплати пенсії отримувачу в Ізраїлі та відсутність повноважень представника на подання заяви про поновлення пенсії.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечувала в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Позивач є громадянином України та документований паспортом України для виїзду за кордон НОМЕР_1. Проживає постійно в державі Ізраїль. Отримував пенсію за віком з 05 квітня 2001 р., і вона була йому виплачена наперед по 07 грудня 2001 р. у зв'язку із виїздом за кордон, пенсійна справа знята з обліку (а.с.18, 29 зворот).

22 грудня 2014 р. представник позивача на підставі довіреності подав заяву про поновлення пенсії ОСОБА_1

Але відповідач відмовив листом від 25 грудня 2014 р. у поновленні пенсії через відсутність місця реєстрації позивача в Україні (а.с.32).

На повторне звернення представника позивача 02 березня 2015 р. відповідач листом від 03 березня 2015 р. знову відмовив у поновленні пенсії посилаючись на те, що заяву повинен подати або особисто сам ОСОБА_1 або законний представник (опікун/піклувальник).

Вирішуючи спір суд виходить з того що право позивача на пенсію за віком за суттю відповідач не заперечує.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір.

Зокрема, в пункті 3.3 цього рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

При цьому Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

Вищий адміністративний суд України виклав правову позицію у справах №№2а/0522/2583/12, 2а/521/425/13, 2а/316/44/14, що відсутність на даний час механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення, не може бути підставою для позбавлення громадянина України гарантованого йому державою права на отримання пенсії у старості.

За такого відмова в поневоленні пенсії позивачу через відсутність його місця реєстрації в Україні є протиправно. Нарахування та виплату такої пенсії слід поновити шляхом зобов'язання вчинити такі дії відповідача з дня пред'явлення вимоги, тобто з 22 грудня 2014 р.

Посилання відповідача на нібито відсутність повноважень у представника позивача на пред'явлення заяви на поневолення пенсії є наслідком помилкового тлумачення законодавства.

Втім вимога про зобов'язання поновити пенсію в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, задоволенню не підлягає, оскільки розмір пенсії не є предметом спору.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Вимога про надання відповідачам звіту про виконання судового рішення не суперечить приписам ст. 267 КАС України, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 нарахування та сплати пенсії за віком

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва поновити нарахування та сплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 22 грудня 2014 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва надати звіт про виконання цього рішення суду протягом десяти днів з дня набрання ним законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький