Справа № 808/752/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року о 10 год. 31 хв.Справа № 808/752/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Зозулі Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3) до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 29808 грн. 39 коп., в тому числі: за основним платежем - 23846 грн. 71 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 5961 грн. 68 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами перевірки дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України щодо сплати орендної плати з фізичних осіб, оскільки в період з вересня 2011 по липень 2014 позивач не користувався орендованими у Запорізької міської ради земельними ділянками, земельні ділянки за договором оренди землі від 31.07.2006 №87 та за договором оренди від 31.07.2006 №88 були повернуті позивачем 01.08.2011 відповідно до актів приймання-передачі земельної ділянки. А отже, відповідачем неправомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення за не подання позивачем податкової звітності з орендної плати за землю та не сплату орендної плати за землю. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем було укладено договори оренди землі №87 та №88, які були зареєстровані в управлінні Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області 31.07.2006. За період з 05.09.2011 по 01.09.2014 позивачем не подано до контролюючих органів податкову звітність по орендній платі за землю, за вищевказаними договорами оренди землі. Разом з тим, про факт користування позивачем зазначеним земельним ділянками у вказаний період свідчить укладення ним з іншими суб'єктами господарювання договорів оренди тимчасових споруд, розміщених на даних земельних ділянках. Зазначає, що перевіркою встановлено заниження позивачем орендної плати за землю усього в сумі 23 846,71 грн., в тому числі за 2011 рік - 2644,57 грн., за 2012 рік - 8207,28 грн., 2013 рік - 8207,28 грн., за 2014 рік (01-08 місяці) - 4787,58 грн. У зв'язку з чим відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що з 04.09.2014 по 05.09.2014 співробітниками ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства нарахування та плати сум орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на території Хортицького району м. Запоріжжя за період з 05.09.2011 по 01.09.2014, за результатами якої складено акт №148/08-31-15/НОМЕР_1 від 05.09.2014 (далі - Акт).

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст.764 Цивільного кодексу України, п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України, в результаті чого не нараховані та не сплачені податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в розмірі 23 846,71 грн.

На підставі Акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 29 808,39 грн., в т.ч. за основним платежем 23 846,71 грн. та 5 961,68 грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів в Запорізькій області та до ДФС України, в результаті чого скарги залишені без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з договором оренди земельної ділянки від 12.05.2006, зареєстрованим у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 31.07.2006 за №88, Запорізька міська рада (Орендодавець) надала ФОП ОСОБА_3 (Орендар) у строкове платне користування земельну ділянку для розташування зупинкового комплексу у складі павільйону та намету, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на зупинці громадського транспорту «Хортицьке шосе» (напрямок руху в місто). Відповідно до п.2. даного договору в оренду було передано 0,0247 га землі. Строк дії договору становив 5 років (п.8 договору).

Також, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12.05.2006, зареєстрованому у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 31.07.2006 за №87, Запорізька міська рада (Орендодавець) надала ФОП ОСОБА_3 (Орендар) у строкове платне користування земельну ділянку для розташування зупинкового комплексу у складі павільйону та намету, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на зупинці міського транспорту «вул.Лахтинська» (напрямок руху в місто). Відповідно до п.2. даного договору в оренду було передано 0,0319 га землі. Договір було укладено на 5 років (п.8 договору).

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ч.2 ст.126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, договори оренди укладені між позивачем та Запорізькою міською радою набули чинності 31.07.2006 та відповідно п'ятирічний строк, на який їх було укладено, скінчився 31.07.2011.

Згідно з п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст.287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Отже, для встановлення правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, необхідно встановити чи перебували на законних підставах у користуванні позивача в період з 05.09.2011 по 01.09.2014 земельні ділянки, орендовані у Запорізької міської ради, у зв'язку з користуванням якими позивач зобов'язаний був подавати податкові декларації з орендної плати за землю та сплачувати орендну плату за землю.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Згідно ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

З матеріалів справи судом встановлено, що актом прийому-передачі земельної ділянки від 01.08.2011 (за договором оренди землі від 31.07.2006 р. №87) та актом прийому-передачі земельної ділянки від 01.08.2011 (за договором оренди землі від 31.07.2006 р. №88), позивачем повернуті Запорізькій міській раді земельні ділянки, які були взяті в оренду за договорами оренди №87 та №88 від 31.07.2006 р. (а.с. 63-64).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача починаючи з 01.08.2011 був відсутній обов'язок подавати податкові декларації з орендної плати за землю та сплачувати орендну плату за землю, у зв'язку з припиненням договорів оренди земельних ділянок.

Щодо посилань представника відповідача на рішення Запорізької міської ради №53/160 та №53/161 від 26.06.2012, якими позивачу поновлено договори оренди на вищевказані земельні ділянки, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання рішень Запорізької міської ради №53/160 та №53/161 від 26.06.2012, між позивачем та Запорізькою міською радою укладено договори оренди землі б/н від 06.11.2012 та від 07.11.2012, які зареєстровані у передбаченому законодавством порядку 23.09.2014.

Таким чином, право користування та відповідно обов'язок подавати податкові декларації з орендної плати за землю та сплачувати орендну плату за користування земельними ділянками відповідно до даних договорів виникли у позивача з 23.09.2014.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що позивач фактично здійснював господарську діяльність на вказаних земельних ділянках, оскільки ним у перевіряємий період передавались в оренду розташовані на даних земельних ділянках зупинкові комплекси з торговим павільйоном та наметом, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що:

- між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір оренди №1 від 10.03.2011 про оренду об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 на зупинці громадського транспорту «Хортицьке шосе» (напрямок руху в місто) зупинковий комплекс з торговим павільйоном та наметом загальною площею 33,5 кв.м, строк дії договору з 10.03.2011 по 10.02.2013;

- між позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено договір оренди №1 від 04.05.2013 про оренду об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 на зупинці громадського транспорту «вул. Лахтінська» (напрямок руху в місто) зупинковий комплекс з торговим павільйоном та наметом загальною площею 34 кв.м , строк дії договору з 04.05.2013 по 04.04.2017;

- між позивачем та ФОП ОСОБА_6 укладено договір оренди №4 від 17.06.2014 про оренду об'єкта нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, Хортицьке шосе на зупинці громадського транспорту «Хортицьке шосе» (напрямок руху в місто) зупинковий комплекс з торговим павільйоном та наметом загальною площею 25 кв.м, з 17.06.2014 по 17.05.2017.

На думку відповідача, дані договори підтверджують факт продовження користування позивачем орендованими земельними ділянками.

В той самий час, з пояснень представника позивача встановлено, що укладаючи договір оренди №1 від 10.03.2011 на 2 роки, позивач розраховував на те, що Запорізька міська рада прийме рішення про продовження дії договору оренди земельної ділянки. Але, оскільки після закінчення дії договору оренди земельної ділянки орендодавець відмовив в укладенні нового, то договір оренди №1 від 10.03.2011, укладений з ФОП ОСОБА_4, було розірвано.

Крім того, представник позивача пояснив, що договір оренди №1 від 04.05.2013, укладений з ФОП ОСОБА_5, та №4 від 17.06.2014, укладений з ФОП ОСОБА_6, також укладені з розрахунком на майбутнє продовження оренди земельних ділянок, враховуючи, що рішення про поновлення договорів були прийняті Запорізькою міською радою у червні 2012 року. Проте, у зв'язку з фактичним не набуттям права користування, дані договори не були реалізовані, орендовані споруди не були передані контрагентам в оренду, оскільки процес передачі мав оформлюватися відповідним документом, підписаним сторонами договору (актом).

З договорів оренди об'єкта нерухомості №1 від 04.05.2013 та №4 від 17.06.2014 вбачається, що відповідно до п.3.1 об'єкт оренди вважається переданим орендатору з моменту підписання акту приймання передачі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що саме по собі існування письмового договору про оренду об'єктів нерухомості не може свідчити про реальність його виконання. Відповідачем під час проведення перевірки не досліджувались питання, чи передавались об'єкти нерухомості у встановленому договором порядку, чи отримував позивач суми орендної плати від контрагентів за даними договорами, якщо так, то чи відображались ці кошти в податковій звітності позивача та його контрагентів. За таких обставин висновки контролюючого органу про підтвердження факту користування позивачем земельними ділянками є передчасними.

Також суд зазначає, що встановити факт використання позивачем земельних ділянок та наявність на них тимчасових споруд, можливо під час проведення виїзної перевірки, тобто маючи можливість реально пересвідчитись щодо існування даних обставин, а не за результатами проведення невиїзної перевірки, яка здійснюється в приміщенні контролюючого органу.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено факт використання позивачем у період з вересня 2011 по липень 2014 земельних ділянок за договорами оренди №87 та №88 від 31.07.2006, а відтак суд вважає, що відповідачем податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано та наявні підстави для його скасування.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення не доведена.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що прийняте податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області № від 19.09.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко