Справа № 2а-4545/10/1770
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-4545/10/1770

30 березня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., при секретарі судового засідання Цвіркун О.О. за участю:

представників позивача: Журова Р.В., Герус З.В.,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс"
до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

22.09.2010 року до Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АВДекс" з позовом до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 10.03.2010 року, №/0 від 10.03.2010 року та №/0 від 10.03.2010 року в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121,50 грн. за основним платежем та 243,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковий орган неправомірно не врахував понесені витрати на утримання та експлуатацію легкових автомобілів, орендованих позивачем та використовуваних у господарській діяльності, про що не заперечував і відповідач у акті перевірки, до складу валових витрат та податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачену в ціні таких видатків. Як стверджував позивач, податковий орган не встановив жодного випадку використання автомобілів протягом 2008-2009 років, коли б понесенні витрати та суми, віднесенні до податкового кредиту, не були б пов'язані з власною господарською діяльністю товариства та в подальшому не використовувались в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності товариства. Крім того, позивач вказав, що висновок відповідача про віднесення позивачем до валових витрат витрати на поліпшення основних фондів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів, є хибним та не відповідає дійсності. Оскільки оспорювані податкові повідомлення-рішення винесені, як стверджує позивач, всупереч фактичним обставинам, відтак є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення, у яких вказав, що нараховані позивачу податкові зобов'язання по податку на прибуток та податку на додану вартість визначені правомірно, оскільки позивач втратив право на віднесення до валових витрат витрати на експлуатацію та утримання орендованого автомобіля на підставі договору оренди, не посвідченого нотаріально, а тому нечинного, а також неправомірно формував податковий кредит по таким операціям. Крім того, на думку відповідача, позивач неправомірно включив до валових витрат 100 відсотків витрат, пов'язаних з придбанням паливно-мастильних матеріалів, та витрати на поліпшення основних фондів у сумі, яка перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів, а також протиправно двічі включив до податкового кредиту суму податку на додану вартість за однією податковою накладною. На підставі викладених порушень податкового законодавства з боку позивача, відповідач правомірно донарахував позивачу суму податкових зобов'язань та застосував штрафні санкції, а тому спірні податкові повідомлення-рішення відповідач вважає правомірними та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2011 року позов задоволено частково. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення № /0 від 10 березня 2010 року в частині визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "АВДекс" суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121,50 грн. за основним платежем та 243,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В решті позову відмовлено. Присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2011 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс" та Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2011 року про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2010 року в частині визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "АВДекс" суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121,50 грн. за основним платежем та 243,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями визнано нечинною та провадження в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2011 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2011 року в частині відмови в задоволенні позову скасовано з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2011 року залишено без змін.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року розпочато новий судовий розгляд адміністративної справи №2а-4545/10/1770 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс" до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 10.03.2010 року та №/0 від 10.03.2010 року (з урахуванням уточнення позовних вимог заявою від 30.03.2015 року).

У ході судового розгляду представники позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача до суду не прибув, причини неявки не повідомив, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. За таких обставин, за відсутності заперечень представників позивача, суд ухвалив здійснити судовий розгляд за відсутності представника відповідача.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За обставинами справи, у лютому 2010 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт №76/2350/33283522 від 26.02.2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом, зокрема, прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 22772,20 грн. (16935,00 грн. - основний платіж, 5837,20 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 17260,50 грн. (11507,00 грн. - основний платіж, 5753,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення товариством частини 1 статті 203, частин 1, 2 статті 215, частини 1 статті 216, частини 1 статті 219, частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ЦК України), підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.10 пункту 5.4 статті 5, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №334/94-ВР), підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №168/97-ВР) у зв'язку з: неправомірним віднесенням до складу валових витрат вартості послуг з оренди автомобіля, витрат на його утримання (зокрема на ремонт, дизельне паливо, шини), а також до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаних дизельного палива, шин та запасних частин, з огляду на нікчемність договору оренди автомобіля №4 від 29.03.2007 року, укладеного з ОСОБА_3, яка мотивована тим, що вказаний правочин всупереч вимогам частини 2 статті 779 ЦК України нотаріально не посвідчувався; протиправним включенням до складу валових витрат 100 відсотків витрат, пов'язаних з придбанням паливно-мастильних матеріалів для легкового автомобіля, замість 50 відсотків; необґрунтованим віднесенням до складу валових витрат пов'язаних з поліпшенням основних фондів витрат, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок звітного періоду; безпідставним повторним включенням до складу податкового кредиту в травні 2008 року суми податку на додану вартість у розмірі 7073,13 грн. на підставі податкової накладної №10 від 01.02.2008 року, попередньо включеної до складу податкового кредиту в лютому 2008 року.

Як свідчать обставини справи, в акті перевірки позивача зазначено, що перевіркою відображених у рядку 04.1 Декларацій з податку на прибуток підприємств "витрати на придбання товарів, робіт, послуг), крім визначених у 04.11" показників за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року у загальній сумі 5841564 грн. встановлено, що ТзОВ "АВДекс" здійснював операції з придбання товарів (дріт зварювальний, металеві вироби, оренда основних засобів).

Проведеною перевіркою відображеного показника за 2-4 квартали 2008 року, 1 квартал 2009 року, півріччя 2009 року, 2009 рік в сумі 5841564 грн. на підставі таких документів: накладні на придбання товарів, акти виконаних робіт, наданих послуг, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", головна книга.

Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТзОВ "АВДекс", містить найменування первинних документів, охоплених перевіркою суцільним порядком.

Перевіркою встановлено завищення валових витрат за квітень-грудень 2008 року всього в сумі 24346 грн., у тому числі по періодах: 2 квартал 2008 року - 7604 грн., 3 квартал 2008 року - 8693 грн., 4 квартал 2008 року -8049 грн., та за 2009 рік всього в сумі 44711 грн., в тому числі по періодах: 1 квартал 2009 року - 6813 грн., 2 квартал 2009 року - 7656 грн., 3 квартал 2009 року - 9702 грн., 4 квартал 2009 року - 20540 грн.

Зокрема, з пред'явлених платником податків договорів (угод) та первинних бухгалтерських документів перевіркою було встановлено, що 29.03.2007 року між ТзОВ "АВДекс" (орендарем) та фізичною особою ОСОБА_4 (орендодавцем) було укладено договір оренди автомобіля №4, згідно якого орендодавець передає орендарю у тимчасове володіння та користування автомобіль Мерседес Бенс 202, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Сторони договору погодили, що автомобіль надається орендареві для обслуговування фірми; визначили розмір орендної плати 70 грн. в місяць та порядок розрахунків; термін оренди - один рік з можливістю пролонгації.

Крім цього, сторони дійшли згоди щодо порядку передачі автомобіля в оренду, зокрема, що автомобіль вважається фактично переданим в оренду з моменту підписання договору (п.3.3 договору).

Договір оренди транспортного засобу №4 від 29.03.2007 року нотаріально не посвідчений.

За перевірений період до валових витрат позивачем було включено витрати, пов'язані з утриманням орендованого автомобіля у ОСОБА_4

Зокрема, згідно подорожніх листів легкового автомобіля було використано дизпалива на автомобіль Мерседес Бенс 202 в кількості 1612 літрів на суму 8474,86 грн. за квітень-грудень 2008 року та в кількості 1836 літрів на суму 8112,20 грн. за 2009 рік.

В бухгалтерському обліку отримання дизпалива відображено бухгалтерською проводкою дебет рахунку 203 "Паливо" кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" та списання дизпалива кредит рахунку 203 "Паливо" дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати".

Згідно авансового звіту про використання коштів від 28.08.2008 року ОСОБА_4 використано дизпалива 49,85 л на суму 273 грн. без ПДВ.

В бухгалтерському обліку використання дизпалива відображено бухгалтерською проводкою дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати" кредит рахунку 372 "Розрахунки з підзвітними особами".

Згідно з актами списання автогуми на автомобіль Мерседес Бенс 202 списано автогуму: акт на списання №1 від 23.09.2008 року в кількості 4 шт. на суму 1916,67 грн.; акт на списання № 3 від 27.12.2009 року в кількості 4 шт. на суму 1666,67 грн.

В бухгалтерському обліку отримання автогуми відображено бухгалтерською проводкою дебет рахунку 203 "Паливо" кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Актами на списання запчастин на автомобіль Мерседес Бенс 202 списано запчастини: №4 від 20.11.2008 року на суму 339,17 грн., №1 від 02.09.2009 року на суму 427,50 грн., №2 від 21.10.2009 року на суму 383,33 грн.

В бухгалтерському обліку використання запчастин відображено бухгалтерською проводкою: дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати" кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Крім того, протягом перевіряємого періоду проводились поточні ремонти автомобіля Мерседес Бенс 202: ПП ОСОБА_6 - видаткова накладна №ШЗ 0000082 від 12.02.2009 року на виконані ремонтні роботи на суму 560 грн.; ПП ОСОБА_6 - видаткова накладна №ШЗ 0000143 від 29.05.2009 року на виконані ремонтні роботи на суму 446,03 грн.; ПП ОСОБА_7 - акт виконаних робіт №ДЗ Н0000939 від 20.10.2009 року на виконані ремонтні роботи на суму 512,22 грн.

В бухгалтерському обліку поточний ремонт відображено бухгалтерською проводкою: дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати" кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Протягом перевіреного періоду щомісячно до валових витрат віднесено орендну плату за автомобіль в сумі 70 грн., всього за квітень-грудень 2008 року - 630 грн., за 2009 рік - 840 грн. без ПДВ.

Крім того, 07.02.2008 року між ТзОВ "АВДекс" (наймач) та фізичною особою ОСОБА_3 (наймодавець) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове володіння та користування на невизначений строк транспортний засіб Мерседес Бенс 316, реєстраційний НОМЕР_2. Орендна плата в місяць 35 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Мерседес Бенс 316 є легковим пасажирським автомобілем. Договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук М.О. 07.02.2008 року, зареєстровано в реєстрі під №92.

Перевіркою встановлено, що ТзОВ "АВДекс" в порушення вказаної норми Закону на протязі перевіряємого періоду включало до валових витрат 100 відсотків витрат, пов'язаних з придбанням паливно-мастильних матеріалів (дизпалива), а саме: за квітень-грудень 2008 року придбано дизпалива на 33141,71 грн. згідно з даними бухгалтерського обліку Дт 203, Кт 631 грн., з них використано: на автомобіль Мерседес Бенс 202 в сумі 8474,86 грн.; на автомобіль Мерседес Бенс 316 в сумі 24666,85 грн.

До валових витрат підлягає включення 50% на автомобіль Мерседес Бенс 316 в сумі 12333,43 грн., внаслідок чого валові витрати за квітень-грудень 2008 року завищені на 12333,43 грн.

За 2009 рік всього придбано дизпалива на суму 40516,67 грн. Згідно з даними бухгалтерського обліку проведено: Дт 203, Кт 631 рахунку, із них використано: на автомобіль Мерседес Бенс 202 в сумі 8112,20 грн.; на автомобіль Мерседес Бенс 316 в сумі 32404,17 грн.

До валових витрат підлягає включенню 50% на автомобіль Мерседес Бенс 316 в сумі 16202,09 грн., внаслідок чого валові витрати за 2009 рік завищено на 16202,09 грн.

В акті перевірки зазначено, що згідно з авансовим звітом про використання коштів від 17.06.2008 року ОСОБА_3 використано дизпалива на автомобіль Мерседес Бенс 316 на суму 757,68 грн.

В бухгалтерському обліку використання дизпалива відображено бухгалтерською проводкою: дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати" кредит рахунку 372 "Розрахунки з підзвітними особами", в розмірі 100 відсотків, 50 відсотків становить 378,84 грн., в результаті чого валові витрати за червень 2008 року завищено на 378,84 грн.

Також, протягом 2009 року ТзОВ "АВДекс" проводило витрати на поліпшення основних фондів групи 2.

Згідно даних актів виконаних робіт, наданих послуг, накладних на придбання запчастин, даних бухгалтерського обліку дебет рахунку 92 "Адміністративні витрати" кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" проведено витрат на поліпшення основних фондів групи 2 (автомобіль Мерседес Бенс 316) в сумі 17802,48 грн.

Сукупна балансова вартість всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду становить 22416,67 грн.; 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду становить -2241,67 грн., що підлягає віднесенню до валових витрат.

В результаті чого перевіркою було встановлено, що валові витрати за 2009 рік завищено на 15560,81 грн., чим порушено пп. 8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно висновку акту перевірки, ТзОВ "АВДекс" в порушення пп.5.3.9 п.5.3, пп.5.4.10 п.5.4 ст.5, пп 8.7.1 п.8.7 ст.8, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" занизило на 16935 грн. податок на прибуток, в тому числі: в 2008 році на 6086 грн. (з них 75,0 грн. донараховано камеральною перевіркою в квітні 2009 року); в 2009 році на 10849 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав для долучення до справи первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження формування валових витрат за перевірений період, а саме: копії видаткових накладних за 2008 рік на підтвердження сформованих валових витрат по рядку 04.1 декларації про прибуток підприємства, копії видаткових накладних за 2009 рік.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приймає до уваги, що при проведенні перевірки ТзОВ "АВДекс" були надані податковому органу первинні документи бухгалтерського обліку, які були опрацьовані в ході перевірки суцільним порядком та детально описані в акті перевірки, про що зазначено в акті перевірки.

Також в акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту по податку на додану вартість за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року встановлено його завищення всього в сумі 9220 грн. за квітень-грудень 2008 року та за 2009 рік всього в сумі 2287 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1-17) за перевірений період встановлено таке.

Перевіркою відображених у рядку 10.1 декларацій "підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0%" у загальній сумі 1192029 грн. встановлено, що ТзОВ "АВДекс" здійснювало операції з придбання товарів (робіт, послуг) зокрема: дріт зварювальний, металеві вироби, запчастини, дизпаливо.

Проведеною перевіркою відображеного показника за квітень-грудень 2008 року, 2009 рік на підставі таких документів: реєстри отриманих накладних, податкові накладні, сальдові відомості по рахунку 631 "Розрахунки з покупцями", головної книги.

Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих ТзОВ "АВДекс" показників у рядку 10.1 Декларацій "підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0%" всього в сумі 9220 грн. за квітень-грудень 2008 року та за 2009 рік всього в сумі 2287 грн.

Зокрема, ТзОВ "АВДекс" до податкового кредиту відповідних періодів включено суми податку на додану вартість з вартості використаного дизпалива на транспортний засіб Мерседес Бенс 202, що використовувався підприємством на підставі договору оренди, не посвідченого нотаріально, на загальну суму 1694,98 грн., та за 2009 рік на загальну суму 1622,44 грн.

Крім того, згідно з актами на списання автогуми на автомобіль Мерседес Бенс 202 віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у вересні 2008 року 383,33 грн. (акт на списання №1 від 23.09.2008 року в кількості 4 шт. на суму 1916,67 грн.) та грудні 2009 року у сумі 33,33 грн. (акт на списання №3 від 27.12.2009 року в кількості 4 шт. на суму 1666,67 грн.).

Згідно з актами на списання запчастин на автомобіль Мерседес Бенс 202 ТзОВ "АВДекс" включило до податкового кредиту у листопаді 2008 року 67,83 грн. податку на додану вартість згідно з актом списання №4 від 20.11.2008 року на суму 339,17 грн., у вересні 2009 року 85,50 грн. згідно з актом на списання №1 від 02.09.2009 року на суму 427,50 грн. та у жовтні 2009 року 79,67 грн. згідно з актом на списання №2 від 21.10.2009 року на суму 383,33 грн.

У травні 2008 року товариство до податкового кредиту включило податкову накладну від 01.02.2008 року №10 від ПП "Яспис Л" на суму 42438,80 грн., в т.ч. ПДВ 7073,13 грн., яка була включена до податкового кредиту в лютому 2008 року, чим порушило п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", який передбачає, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої події:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Перевіркою, з урахуванням порушень, що не оскаржуються, встановлено, що ТзОВ "АВДекс" в порушення пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" занизило на 11507,00 грн. ПДВ, в тому числі в 2008 році на 9220 грн., в 2009 році на 2287 грн.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини на момент їх виникнення регулювались законами України "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про податок на додану вартість", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно із статтею 3 Закону України від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Однак, як встановлено під час судового розгляду, кошти сплачені позивачем в оплату за надані послуги щодо ремонту легкових автомобілів, а також витрати на утримання та експлуатацію автомобілів, є пов'язаними з основною діяльністю позивача, оскільки вказані автомобілі використовувались у ході господарської діяльності позивача, що також не заперечувалось актом перевірки, а понесені витрати підтверджуються документально.

Щодо висновків відповідача про заниження позивачем податку на прибуток внаслідок неврахування витрат по технічній експлуатації та обслуговуванню легкового автомобіля, отриманого позивачем в оренду з тієї підстави, що відповідний договір оренди не посвідчений нотаріально, суд зазначає, що певна юридична дефектність документів не може розцінюватись як підстава для неврахування обставин, що в дійсності мали місце, та як наслідок застосування негативних наслідків до особи.

Так, орендодавець та орендар (позивач) уклали відповідну угоду у письмовій формі, узгодили її умови, уповноважені особи підписали договір і скріпили його печатками, та, як встановлено судом, приступили до його виконання, протягом одного року, а саме з 29.03.2007 року до 29.03.2008 року, тобто до періоду, який підлягав перевірці. Факт використання автомобіля Мерседес Бенс 202 у господарській діяльності позивача не заперечувався відповідачем у акті перевірки, як не спростовувався у ході судового розгляду.

Крім того, пунктом 2 статті 1 Цивільного кодексу України встановлено, що до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, а відповідно до частини третьої статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

При цьому суд зазначає, що власне правовий режим використання автомобіля (чи то на праві власності, чи на праві оренди, користування) не є критерієм для розмежування окремих витрат суб'єкта господарювання як таких, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, натомість ключову роль відіграє факт використання такого автомобіля у господарській діяльності платника, що має підтверджуватись первинними документами.

За таких обставин, враховуючи те, що у ході судового розгляду встановлено та підтверджено належним чином використання автомобіля Мерседес Бенс 202 у господарській діяльності позивача, висновки податкового органу про неправомірне формування позивачем валових витрат, а також про заниження податку на прибуток, є безпідставними.

В свою чергу, платники податку на додану вартість, об'єкта, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету на момент виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

В силу підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При цьому, податкове зобов'язання - це загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом. Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом (пункти 1.7, 1.8 статті 1 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин)).

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З системного аналізу наведених вище правових норм слідує, що головним і єдиним критерієм віднесення витрат до валових витрат та формування податкового кредиту є пов'язаність відповідних витрат та сплати сум податку в ціні придбаних товарів/послуг, що пов'язані з власною господарською діяльністю платника податків.

У акті перевірки позивача відсутні відповідні посилання про використання вищезазначених автомобілів поза межами господарської діяльності позивача, як не стверджувалось у ході судового розгляду представником відповідача про не використання таких в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Щодо оподаткування витрат на придбання товарів, які обліковувались по балансовому рахунку 281 "Товари на складі", то суд зазначає наступне.

Як повідомив суду позивач, оптова торгівля залізними виробами (за КВЕД 51.54.0) є основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс".

Так, сума понесених валових витрат на придбання товарів за 2008 рік склала 3357572 грн., що становить 97,5 % до суми понесених витрат, відображених по рядку 04.1 декларації з податку на прибуток, а за 2009 рік склала 3102766 грн. грн., що становить 99,4 % до суми понесених витрат, відображених по рядку 04.1 декларації з податку на прибуток, що підтверджується дослідженими судом накладними на придбання товарів, які обліковувались по балансовому рахунку 281 "Товари на складі" (в справі згруповані в реєстрах № 1 та № 3).

Крім того, суми податку на додану вартість по всіх без винятку придбаних товарах, облікованих по балансовому рахунку 281 "Товари на складі", повністю були віднесенні позивачем до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди 2008-2009 років в розділі "Податковий кредит", а вартість товарів (без врахування податку на додану вартість) віднесено до валових витрат в деклараціях з податку на прибуток, поданих до податкового органу.

Також, судом досліджено первинні документи (в справі згруповані в реєстрах №№ 2, 4, 5 та 6), які свідчать про інші понесені позивачем витрати з придбання товарів (робіт, послуг), включених по рядку 04.1 декларації з податку на прибуток.

Як встановлено судом, загальна сума по первинних документах (без податку на додану вартість), які згруповані в реєстрах №1 та №2, відповідає сумі понесених витрат на придбання товарів, відображених по рядку 04.1 декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік, а ті, що згруповані в реєстрах за №№ 3, 4, 5 та 6 - сумі понесених витрат, які відображені по рядку 04.1 декларації з податку на прибуток підприємства за 2008 рік.

Крім цього, у ході судового розгляду спростовано висновки відповідача, що витрати на ремонт автомобілів відносились позивачем на валові витрати.

Так дійсно, ремонтні витрати відображаються у податковому обліку виключно за правилами, викладеними у пункті 8.7 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), тобто у межах 10 % сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів на початок звітного періоду.

Відповідно до Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 29.03.2003 року №143 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) витрати на поліпшення основних фондів, сума яких включається до складу валових витрат у розмірах не більше 10 % сукупної балансової вартості груп основних фондів на початок звітного періоду, відображаються у рядку 04.10 декларації з податку на прибуток. При заповненні рядка 04.10 Декларації до нього складається таблиця 3 додатка К1/1.

По тому суд зазначає, що в наявних в матеріалах справи копіях декларацій з податку на прибуток позивача за 2008 та 2009 роки в рядках 04.10 не відображено жодних сум щодо понесених витрат на поліпшення основних фондів, так само як в таблицях 3 додатків К 1/1.

А з врахуванням того, що позивачем не порушувався порядок складання декларації з податку на прибуток підприємства (актом перевірки не встановлено), спростовується і висновок податкового органу, що витрати на ремонт автомобілів відносились товариством до валових витрат.

Крім того, суд не погоджується із висновками відповідача, що сума податку на додану вартість за податковою накладною №10 від 01.02.2008 року (дублікат), виписаною ПП "Яспис Л" на суму 42438,80 грн. в т. ч. ПДВ 7073,13 грн., що включена за №8 до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за травень 2008 року та віднесена позивачем до податкового кредиту по рядку 10.1 в декларації з податку на додану вартість в розділі "Податковий кредит", повторно включена до податкового кредиту по податковій накладній, виписаній ПП "Яспис Л", оскільки така виписана на суму 30445,34 грн., в т. ч. ПДВ 5074,22 грн., та включена за №9 до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за лютий 2008 року, та не є тотожними.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду та спростовані поданими позивачем доказами, суд визнає спірні податкові повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2010 року та №/0 від 10.03.2010 року протиправними, які підлягають скасуванню.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області:

від 10.03.2010 року №/0, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АВДекс" визначено суму податкового зобов'язання за платежем "Податок на прибуток" на 22772,20 грн., з яких: 16935,00 грн. - за основним платежем; 5837,20 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 10.03.2010 року №/0, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АВДекс" визначено суму податкового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 17260,50 грн., з яких: 11507,00 грн. - за основним платежем; 5753,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВДекс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 10 (десять) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.