Справа № 2а/0370/3731/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. Справа № 28277/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2011 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області про скасування постанови начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області № 134447 від 12 грудня 2011 року про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 510,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач не є суб'єктом господарювання, а лише водієм приватного підприємства, а легковий автомобіль перебуває в оренді приватного підприємства, у зв'язку з чим відповідальність за порушення ч. 1 ст. 60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» повинно нести підприємство.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що автомобільними перевізниками можуть бути як юридичні так і фізичні особи, а наявність на даху автомобіля ліхтаря «таксі», яким на момент перевірки керував позивач, дає підстави вважати, що вказаний транспортний засіб використовувався з метою надання послуг з перевезення пасажирів на таксі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач не є автомобільним перевізником, тому не може бути суб'єктом адміністративно-господарського правопорушення, і, відповідно, не може нести відповідальність передбачену абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 29 листопада 2011 року інспекторами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області відповідно до завдання на перевірку від 28 листопада 2011 року № 108546 в м. Луцьку проведено рейдову перевірку транспортних засобів, які здійснюють перевезення пасажирів та вантажів, в ході якої було перевірено транспортний засіб марки DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1.

За результатами перевірки складений акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 055175 від 29 листопада 2011 року, у якому зафіксовані порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: відсутні та неоформлені ліцензія на право надання послуг з перевезення пасажирів на таксі; ліцензійна картка на транспортний засіб.

На підставі вищеназваного акту перевірки начальником Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області винесено постанову № 134447 від 12 грудня 2011 року якою до позивача за порушення абз. 4 ч.1 ст. 60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано фінансову санкцію в розмірі 510,00 грн. та Припис № 100006 від 12 грудня 2011 року щодо усунення порушення законодавства про транспорт, які були вручені позивачу.

При проведенні перевірки позивачем була надана ліцензійна картка НОМЕР_2 до ліцензії НОМЕР_3 зі строком дії до 16 січня 2012 року, ліцензіат ПП «Ніко-Транс-Сервіс-Луцьк», та тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_4, термін дії якого закінчився 16 серпня 2011 року.

Відповідно до п.3.3 Положення про ліцензійну картку, що додається до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 22 липня 2010 року № 514 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2010 року за № 681/17976 ліцензійні картки є недійсними у разі змін у реєстраційних документах власних автотранспортних засобів або в інших засвідчених в установленому порядку документах, що підтверджують право користування чи розпорядження таким автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах.

Таким чином, надана позивачем ліцензійна картка на момент проведення перевірки була недійсною в зв'язку із закінченням 16 серпня 2011 року терміну дії тимчасового реєстраційного талону.

Згідно договору оренди від 03 січня 2011 року ОСОБА_1 передав ПП «Ніко-Транс-Сервіс-Луцьк» автомобіль марки DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1, згідно умов договору цільове використання даного автомобіля - робота таксі.

Відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, вимог ст. 799 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу сторонами дотримано не було.

Листом директора ПП «Ніко-Транс-Сервіс-Луцьк» від 03 січня 2012 року підтверджується, що жодних трудових угод між позивачем та ПП «Ніко-Транс-Сервіс-Луцьк» укладено не було. Підприємство надавало виключно послуги з медичного огляду водія та огляду автомобіля механіком, про що свідчить копія квитанції підприємства № 150 від 04 листопада 2011 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що положення абз.4 ч.1 ст. 60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі якої до нього застосовано фінансову санкцію в розмірі 510,00 грн. поширюються виключно на суб'єктів господарювання.

Відповідно до даної норми Закону таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

З акту перевірки № 055175 від 29 листопада 2011 року вбачається, що автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1 був обладнаний розпізнавальним знаком «таксі», композиціями квадратів розташованих в шаховому порядку на дверцятах та діючим таксометром, що за ідентифікаційними ознаками автомобіль яким на момент перевірки керував позивач підпадає під визначення терміну «таксі» наведеного в ст. 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ст. 34 цього Закону автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до ст. 39 Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Волинській області доведено правомірність свого рішення, а тому правових підстав для скасування постанови № 134447 від 12 грудня 2011 року про застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 510 грн. немає.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2012 року в справі № 2а-3731/11/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей