Справа № 810/826/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/826/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2015 року 810/826/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Легіон-Ц" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Легіон-Ц" з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, що виявились у проведенні виїзної позапланової перевірки ПП "Легіон-Ц" щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП "Медагроекспорт" за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, результати якої оформлені актом від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

Крім того, позивач просив суд зобов'язати відповідача поновити в інформаційних базах даних податкового органу інформацію щодо задекларованих позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, а також вилучити з цих баз даних інформацію, що міститься в акті від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його думку, документальну перевірку податковим органом проведено незаконно, за відсутності підстав для її проведення та з порушенням порядку самої перевірки, висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, адже жодного аналізу первинних облікових та інших фінансово-господарських документів позивача податковим органом не здійснювалось, висновки базуються на цитатах з акта перевірки іншого податкового органу щодо іншого платника податків - контрагента позивача. Позивач також стверджував, що жодних податкових повідомлень-рішень з приводу збільшення або зменшення його податкових зобов’язань контролюючим органом не приймалось, але до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України відповідачем було внесено інформацію про суми відхилення між задекларованими показниками податкових зобов’язань і податкового кредиту, а також що господарські операції позивача з контрагентом не спричиняють правових наслідків та про відсутність об’єктів оподаткування за цими операціями.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що дії податкового органу є правомірними, тому просив суд у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У листопаді 2014 року посадові особи Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, згідно з наказом начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 24.11.2014№ 1124 та відповідно до направлення на перевірку від 24.11.2014 № 1054, провели документальну виїзну позапланову перевірку ПП "Легіон-Ц" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП "Медагроекспорт" за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, за результатами якої складено акт від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

За результатами перевірки позивача посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення статей 135, 138, 187, 198, 201 Податкового кодексу України, за результатами здійснення господарських операцій з придбання позивачем у ПП "Медагроекспорт" товарно-матеріальних цінностей у вересні 2014 року на загальну суму 3100000,00 грн. та їх подальшої реалізації покупцям у вересні та жовтні 2014 року на загальну суму 3101686,00 грн.

Жодних податкових повідомлень-рішень з приводу збільшення/зменшення податкових зобов’язань позивача, сум бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення суми податку на додану вартість за період, що перевірявся, податковим органом не приймалось.

Однак, складений посадовими особами відповідача акт від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479 та викладена у ньому інформація, зокрема, про відповідні суми відхилення між задекларованими показниками податкових зобов’язань і податкового кредиту з податку на додану вартість, були внесені податковим органом до відповідних інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України, зокрема, до Інформаційної системи "Податковий блок", яка використовується в якості доказової бази при здійсненні перевірок інших платників податків - контрагентів позивача та коригування відповідних показників податкової звітності.

Факт внесення акта перевірки від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479 та викладеної у ньому інформації до Інформаційної системи "Податковий блок" Державної фіскальної служби України представник відповідач не заперечував.

Позивач вважає, що вказаними діями відповідача порушено його права та законні інтереси як сумлінного платника податків, внесена відповідачем інформація до службових баз даних Державної фіскальної служби не має достовірного характеру і спричинятиме негативні наслідки як для позивача, так і для його контрагентів. Позивач вважає такі дії протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

З’ясовуючи обставини, що стосуються наявності підстав для проведення перевірки та законності дій посадових осіб податкового органу, суд встановив наступне.

Супровідним листом від 20.11.2014 № 2 (одержано відповідачем 21.11.2014) позивач надіслав на вимогу податкового органу копії документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини між ПП "Легіон-Ц" та ПП "Медагроекспорт", а саме: виписку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витяг з реєстру платників ПДВ, копії договорів поставки, податкових накладних, платіжних доручень, договору оренди офісного приміщення, рахунки-фактури на компенсацію вартості комунальних послуг, акти надання послуг з оренди приміщення.

Супровідним листом від 22.12.2014 № 2 (одержано відповідачем 22.12.2014) позивач повторно надіслав на вимогу податкового органу копії документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини між ПП "Легіон-Ц" та ПП "Медагроекспорт", а саме: виписку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витяг з реєстру платників ПДВ, копії договорів поставки, податкових накладних, платіжних доручень, договору оренди офісного приміщення, рахунки-фактури на компенсацію вартості комунальних послуг, акти надання послуг з оренди приміщення.

Не зважаючи на надані позивачем документи, начальник ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області видав наказ від 24.11.2014 № 1124 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" позивача.

У судовому засіданні представник податкового органу не зміг пояснити суду, які саме документи з тих, що вимагались, не були надані податковому органу, але запевнив, що позивач надав не всі документи.

Судом встановлено, що наказ начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 24.11.2014 № 1124 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" податковий орган позивачу не надсилав і не вручав.

Проте, висновок посадових осіб відповідача про відсутність позивача за адресою місцезнаходження спростовується іншими доказами, наявними у справі, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому відсутні записи щодо відсутності позивача за адресою місцезнаходження, копіями договору оренди нежитлового приміщення від 01.08.2014 № 01081463, укладеного між позивачем (орендар) і ПАТ "ТАСКОМЕРЦБАНК" (орендодавець), актів з приводу компенсації вартості комунальних послуг, платіжних доручень на оплату послуг з оренди приміщення, а також копіями конвертів та повідомлень про вручення поштових відправлень, які надсилались податковим органом позивачу за його адресою та були ним одержані.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ст. 2 КАС України).

В силу положень частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; добросовісно; розсудливо тощо.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

Щодо правомірності проведення відповідачем документальної виїзної позапланової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Судом встановлено, що позивачу не було направлено або вручено направлення на проведення перевірки та копію наказу про проведення перевірки. Фактично позивачу стало відомо про проведення щодо нього документальної виїзної перевірки в день отримання примірника акта, а саме 05.02.2015.

Як вже зазначалось, в акті перевірки відзначено, що з метою вручення копії наказу та ознайомлення з направленням на перевірку, співробітниками органу ДПС здійснено виїзд за податковою адресою позивача і встановлено відсутність його посадових осіб за адресою реєстрації (Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 4), про що складено відповідний акт від 24.11.2014 р. №557/22-03/39321479.

Проте, суд вважає цю інформацію недостовірною і не приймає до уваги, адже вона спростовується іншими доказами по справі.

Це означає, що перевірку проведено відповідачем в порушення вимог статті 81 Податкового кодексу України, без законних підстав, без участі позивача, дослідження первинних документів фінансово-господарської його діяльності та без врахування документів, наданих позивачем податковому органу на його запит раніше, що призвело до викладення в акті перевірки недостовірних відомостей.

Щодо правомірності коригування відповідачем показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно із ст. 74 Податкового кодексу податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 № 1197 «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 1 січня 2013 року було введено в експлуатацію ІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів; зазначена інформаційна система включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, такі як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит.

Виходячи з аналізу положень статті 74 ПК України, інформаційна система «Податковий блок» повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а органи ДФС (Міндоходів) використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

За правилами п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно р. 58.1 ст. 58 та п. 86.6 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Тобто, висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача відновити в інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 63 Податкового кодексу України - облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Податковому органу відповідно до статті 66 Податкового кодексу України надано право вносити зміни до облікових даних платника податків на підставі інформації органів державної реєстрації; інформації банків та інших фінансових установ про відкриття (закриття) рахунків платників податків; документально підтвердженої інформації, що надається платниками податків; інформації суб'єктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили; даних перевірок платників податків.

Внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби.

Отже, відповідач має право вносити зміни в облікові дані платника, проте, лише в ті, що не пов'язані із зміною податкового навантаження чи податкового кредиту, оскільки такі зміни за собою несуть податкові зобов'язання, які визначені підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Водночас згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податкові зобов'язання визначаються платником податків на підставі поданих декларацій самостійно чи визначаються контролюючим органом.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України - контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Крім того, відповідно до пункту 1.6.3. наказу ДПС України від 31.10.2012 № 948 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків" - у разі встановлення за результатами перевірки порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за розглядом матеріалів перевірки керівником (заступником керівника) органу ДПС, на обліку в якому перебуває платник податків, приймаються та надсилаються платнику податків податкові повідомлення-рішення за формами, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Таким чином, зміни в облікові дані операцій по податку на додану вартість здійснюються лише на підставі податкових повідомлень-рішень чи на підставі довідок, складених за результатами перевірок, коли контролюючим органом не виявлено фактів порушень платником податків законодавства України.

Відтак внесення змін до облікових карток платника податків, що не пов'язані із зміною податкового навантаження (тобто, податкової звітності, розшифровки результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України) з податку на додану вартість, можливе лише на підставі або самостійно поданої декларації платника податку на додану вартість, або прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення після закінчення строків його узгодження.

Крім того у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Правова позиція з цього приводу викладена в увалах Вищого адміністративного суду України від 16.09.2013 по справі № К/800/3806/13, від 13.02.2013 по справі 2а-2567/12/1070.

Враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення відповідачем не приймались, а дії відповідача по зменшенню задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача призвели до негативних правових наслідків (у вигляді зміни показників податкових зобов'язань та податкового кредиту), суд дійшов висновку, що відповідачем порушено права та інтереси позивача, адже у податкового органу не було правових підстав для внесення інформації, що викладена в акті перевірки, до інформаційних баз без дотримання визначеної законом процедури узгодження податкових зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії податкового органу щодо коригування показників податкової звітності позивача в інформаційних базах даних Міністерства доходів і зборів України, зокрема, в інформаційній системі “Податковий блок”, на підставі акта про неможливість проведення зустрічної звірки, без прийняття податкових повідомлень-рішень та узгодження податкових зобов'язань в установленому законом порядку, є протиправними, а право позивача підлягає захисту шляхом відновлення в інформаційних базах даних показників податкової звітності позивача шляхом вилучення з них або анулювання відомостей, внесених на підставі неправомірно складеного акта.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви та заяви про вжиття заходів забезпечення позову сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення документальної виїзної планової перевірки Приватного підприємства "Легіон-Ц", результати якої оформлено актом від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" Державної фіскальної служби України відомостей про показники податкової звітності Приватного підприємства "Легіон-Ц" на підставі акта перевірки від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області відновити в Інформаційній системі "Податковий блок" Державної фіскальної служби України показники податкової звітності Приватного підприємства "Легіон-Ц" шляхом вилучення з них або анулювання відомостей, внесених на підставі акта перевірки від 27.11.2014 № 611/22-03/39321479.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Легіон-Ц" судові витрати у сумі 73 (сімдесят три) гривень 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - "06" квітня 2015 р.