Справа № 813/3545/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 876/7558/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року по справі № 813/3545/14 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1, яким просить зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самовільно збудовану добудову до нежитлового приміщення на АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що будівництво здійснювалось відповідачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, в порядок встановленого порядку здійснення того будівництва.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано відповідача виконати вимоги припису № 20/1-ф про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 8 січня 2014 року, а саме: за власний рахунок знести самовільно збудовану добудову до нежитлового приміщення на АДРЕСА_1

З таким рішенням суду не погодився відповідач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що у відповідача, на момент розгляду справи судом, уже виникло право власності на об'єкт будівництва, а припис, на основі якого звертались з позовом про знесення - скасовано.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи 8 січня 2014 року посадовими особами позивача у присутності відповідача та юриста Перемишлянської міської ради Боднара В. М., на підставі звернення ОСОБА_3, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1 щодо проведення будівельних робіт на АДРЕСА_1.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що відповідач, який є власником нежитлового приміщення на АДРЕСА_1, на земельній ділянці комунальної власності Перемишлянської міської ради проводить реконструкцію нежитлового приміщення без проектної документації та без права на виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги статей 7, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 20/1-ф від 8 січня 2014 року.

8 січня 2014 року позивачем винесено припис № 20/1-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від у, яким зобов'язано ОСОБА_1 в 60-денний термін знести самовільно збудовану добудову до нежитлового приміщення на АДРЕСА_1.

Також складено протокол № 20/1-ф про адміністративне правопорушення від 8 січня 2014 року, в якому ОСОБА_1 пояснила, що маючи право власності, не знала, що потрібен дозвіл на проведення робіт.

16 січня 2014 року першим заступником начальника Інспекції ДАБК у Львівській області Федорович В.І. винесено постанову № 20/5-ф/пз про накладення на ОСОБА_1 штрафу за адміністративне правопорушення в розмірі 6800 грн у зв'язку з порушенням останньою частини 7 статті 96 КУпАП.

13 березня 2014 року позивачем проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 20/1-ф про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 8 січня 2014 року.

За результатами перевірки встановлено, що припис №20/1-ф про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 8 січня 2014 року відповідачем не виконано, чим порушено пункт 3 частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", та пункт 14 абзацу 3 Постанови КМУ 553 від 23 травня 2011 року, якою затверджено "Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю".

За результатами перевірки складено акт № 20/23-ф від 10 березня 2014 року та протокол про адміністративне правопорушення № 20/14-ф від 13 березня 2014 року.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статті 24 Закону України "Про планування і забудову територій".

Відповідно до статті 29 Закону України "Про планування і забудову територій" дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною 9 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про основи містобудування», особи винні у: виконанні будівельних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Згідно зі статтею 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявні повноваження для винесення припису про знесення самовільного будівництва.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що з висновками суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги позивача погодитись не можна. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до повноважень позивача віднесено право приймати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Вказане може бути здійснено шляхом визначення особі, яка вчинила виявлене інспекцією порушення, зокрема вимоги про зупинення будівництва (в разі коли таке не завершено), здійснення заходів спрямованих на отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи вчинення інших дій які усунуть такі порушення. Однак, позивач по справі не в праві приймати припис про знесення самочинно збудованого об'єкта, оскільки вказане віднесено до виключної компетенції відповідного суду. Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що звернення позивача до суду із вимогою зобов'язати виконати припис про знесення самочинно збудованого об'єкта не може підлягати до задоволення.

Враховуючи те, що докази зобов'язання відповідача здійснити перебудову самовільного будівництва або відмова відповідача від такої перебудови у матеріалах адміністративної справи відсутні, позов про зобов'язання знесення вказаного самовільного будівництва до вирішення питання щодо можливості здійснення перебудови житлового будинку є передчасним.

Відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2014 року по справі № 813/3545/14 скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.