Справа № 808/251/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року (о 17 год. 05 хв.) Справа № 808/251/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря Батечко М.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 Прокофєва С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Запорізької митниці Міндоходів

до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач 1) та Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення підстав та предмету позову від 30.03.2015 (вх. № 13434) просить суд:

Визнати неправомірною бездіяльність Запорізької митниці Міндоходів щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого податку на додану вартість за ВМД №112050000/2013/014538 від 11.06.2014 в розмірі 227 193,03 грн.

Зобов'язати Запорізьку митницю Міндоходів вчинити дії щодо підготовки та направлення в установленому законом порядку висновку до відповідного органу казначейської служби про повернення Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 227193,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Запорізька митниця Міндоходів безпідставно в добровільному порядку відмовляє вчиняти будь - які дії щодо повернення коштів, сплачених відповідно до рішення про визначення митної вартості товарів №112050000/2013/000485/2 від 11.06.2013, яке було скасовано в судовому порядку та Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 постанова залишена без змін. Також після скасування рішення митного органу щодо визначення митної вартості товару за шостим методом, митний орган не приймав жодного рішення про застосування (визначення) митної вартості товару, проте бездіяльність суб'єкта владних повноважень породжує порушення прав та інтересів декларанта.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник першого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх. № 5402 від 04.02.2015) посилаючись на те, що підстав для повернення грошових коштів не має оскільки законодавством не врегульовано порядок повернення сплаченого податку на додану вартість при скасуванні рішення митного органу про визначення митної вартості товарів.

Крім того, перший відповідач зазначив, що заява позивача від 29.10.2014 про повернення надмірно сплачених грошових коштів була складена позивачем із порушенням п.1 Розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», затвердженого Наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007, оскільки до заяви не додавались документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Представник другого відповідача в судове засідання не з'явився, проте 28.01.2015 звернувся до суду з поясненнями на адміністративний позов (вх. № 4287). Зокрема зазначив, що з 25.02.2014 у процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру зарахованих до бюджету митних та інших платежів органи Державної казначейської служби України керуються Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №882/1188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 за №146/24923, відповідно до якого органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань відповідно до висновку органу Міндоходів. Оскільки відповідний висновок щодо повернення позивачу помилково або надміру сплачених митних платежів у сумі 227193,03 грн., на адресу другого відповідача від Запорізької митниці Міндоходів не надходив, тому і підстав для перерахування коштів у Головного управління відсутні. При розгляді справи просить врахувати наданні пояснення, розглянути справу за відсутності представника Головного управління.

На підставі ст.160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.

01 лютого 2013 року між позивачем та компанією «ALISK TARIM URUNLERI TURIZM NAKLIYE INS.GIDA MADDESI SAN.TIC.LTD.STI» укладено зовнішньоекономічний контракт №31. Згідно специфікації №1 до цього контракту, продавець був зобов'язаний поставити , а покупець прийняти та оплатити товар - абрикос сушений без кісточок промислового типу: врожай 2012 року, у кількості 44 МТ, за ціною 1250 доларів США/МТ.

З метою митного оформлення товару в режимі імпорт, 03.06.2012 позивачем до митного посту митного органу були подані декларації митної вартості № 112050000/2013/013428.

При цьому митна вартість товару декларантом була визначена за ціною контракту та відповідно, виходячи з даної суми було розраховано податкові зобов'язання.

11.06.2013 Запорізькою митницею було прийнято рішення №112050000/2013/000458/2 про визначення митної вартості товару за резервним (шостим) методом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про визначення митної вартості, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2013 рішення Запорізької митниці Міндоходів від 11.06.2013 року №112050000/2013/000458/2 було скасовано, у стягнення суми надмірно сплаченого ПДВ за результатами коригування митної вартості відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

29.10.2014 ФОП ОСОБА_4 звернувся до Запорізької митниці із заявою (вих. №185), в якій просив здійснити відповідні перерахунки щодо сплачених платежів.

18.11.2014 за вих. №5628/24/08-70-52-0102 Запорізька митниця надала відповідь, що питання щодо повернення митних платежів не було предметом розгляду справи в суді, тому і підстави для повернення відсутні.

На звернення позивача до Запорізької митниці з проханням про повернення йому надміру сплачених коштів митниця в добровільному порядку відмовляється вчинити будь-які дії щодо повернення коштів, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

За змістом статті 301 Митного кодексу України (далі - МК України) повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється, зокрема, у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначає Порядок, затверджений наказом Держмитслужби України №618 від 20.07.2007 (далі - Порядок №618).

Так, за правилами п. 1 Розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; До заяви додаються: аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Згідно приписів п. 11 Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зверненні до Запорізької митниці зазначав причиною повернення коштів з Державного бюджету України - набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду 04.12.2013 року у справі №808/6971/13-а, якою скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів від 11.06.2013 №112050000/2013/000485/2.

Водночас, відповідач у своєї відповіді від 18.11.2014 року відмову у поверненні коштів мотивував посиланням відсутністю судового рішення про повернення надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а відтак посилання відповідача на те, що у митного органу відсутнє рішення апеляційної інстанції не є обґрунтованою відмовою у поверненні коштів.

Статтею 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС УКраїни у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 КАС України Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії митного органу при прийнятті оскаржуваних відмов у поверненні коштів аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

Згідно із статтею 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Складовою принципу верховенства є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26.10.2000 року).

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таким чином, враховуючи те, що рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів від 11.06.2013 №112050000/2013/000485/1 скасоване в судовому порядку і таке судове рішення набрало законної сили, Запорізька митниця зобов'язана була вчинити всі необхідні та достатні дії щодо повернення надмірно сплачених коштів за заявою позивача.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Першим відповідачем доказів щодо наявності у позивача заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів) не надано.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької митниці Міндоходів щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 227193,03 грн.

Зобов'язати Запорізьку митницю Міндоходів підготувати на направити висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про повернення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 надмірно сплаченого податку на додану вартість в розмірі 227 193,03 грн.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 600,55 грн., (шістсот гривен п'ятдесят п'ять копійок)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Батрак