Справа № 820/17252/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р. Справа № 820/17252/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Полежака О.А.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 820/17252/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати податкові повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 29.07.2014 №, №, №, №;

-скасувати вимогу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.214 року №Ф-02051702;

-скасувати рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.09.2014 року №Ф-.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 29.07.2014 №, №, №, №.

Скасовано вимогу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2014 року №Ф-02051702.

Скасовано рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.09.2014 року №Ф-.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2014 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з «01» «січня» 2012р. по «31» «грудня» 2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з «01» «січня» 2012р. по «31» «грудня» 2013 р., за результатами якої складено акт від 16.07.2014 року №1936/20-36-17-02-11- відповідно до висновків якого контролюючим органом встановлено порушення позивачем:

пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 ПКУ №2755 від 02.12.2010р., в результаті чого встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат, в частині невірного відображення витратної частиш обліку у 2012р.;

п. 138.4 ст. 138, п. 177.4, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р., у результаті занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 125198,8 грн.,

ч.2 п.1 ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано суму єдиного внеску у розмірі - 129192,45грн.

пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, п. 44.5 ст. 44, п. 44.3 п. 44.1 ст.44. Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р., в частині надання первинних та інш. Документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів не в повному обсязі.

п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст. 201, п.201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями в результаті чого ФОП ОСОБА_2 занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму - 112696,57 грн., а саме: за 2012р. на суму 75310,87 грн., за 2013 у розмірі - 37385,7 грн. (а.с.13-45, т.1).

На підставі вищезазначених висновків. Контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення від 29.07.2014 №, №, №, № (а.с.7-10, т.1).

Індустріальною ОДПІ м. Харкова 12.09.2014 року також прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 12.09.2014 року на суму 7626,54 грн. та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2014 р. № Ф-02051702.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних рішень та вимоги.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки позивача податковим органом було встановлено завищення позивачем задекларованого за період з січня 2012 р по 31.12.2013 року податкового кредиту на загальну суму 112696,57 грн. в зв'язку з віднесенням до його складу сум ПДВ в розмірі 110829,9 грн., що не підтверджені належно оформленими податковими накладними та сум ПДВ в розмірі 1866,67 грн. в зв'язку з подвійним включенням податкової накладної фірми ТОВ «Вояж-Трейд» від 16.05.2013 р. № 11.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як слідує з п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції чинній на час виписки податкових накладних), платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що у спірний період позивач мав право на отримання податкових накладних як у паперовій формі так і в електронній.

Спірні податкові накладні, отримані позивачем у паперовому вигляді.

Складені вони згідно Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 р. №1379.

В період, що перевірявся, форма податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної були затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 №1379, який набрав чинності 16.12.2011 р.

Згідно п. 16. Порядку заповнення податкової накладної усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Як вбачається з податкових накладних отриманих позивачем вони містять підпис особи, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг та скріплені печаткою такого платника податку - продавця.

Отже, наявні в матеріалах справи податкові накладні, складені у паперовому вигляді, повністю відповідають вимогам ст. 201 ПК України та Порядку заповнення податкової накладної.

Доводи контролюючого органу про порушення порядку заповнення податкових накладних у зв'язку з тим, що наявний в єдиному реєстрі податкових накладних цифровий підпис особи уповноваженої підписувати податкові накладні не відповідає підпису уповноваженої особи, що міститься в податкових накладних паперової форми, колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.

В період, що перевірявся, форма податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної були затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 №1379, який набрав чинності 16.12.2011 р.

Згідно п. 1 Порядку податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно п. 16. Порядку усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Колегія суддів зазначає, що вказаний Порядок не містить приписів, які б передбачали, що електронний підпис, що накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та підпис, що скріплює цю податкову накладну при її видачі покупцю у паперовому вигляді повинні належати одній особі, якій делеговано право підпису податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ по спірних податкових накладних в розмірі 110829,9 грн.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на обов'язок платника податків надати покупцю податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов реєстрації у порядку визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої особи та умови реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на час отримання позивачем податкових накладних п. 201.1 ст. 201 ПК України діяв в редакції, яка передбачала отримання покупцем податкових накладних за вибором або в паперовому вигляді або в електронній формі.

Також як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки позивача відповідачем встановлено завищення сум податкового кредиту з ПДВ у розмірі 1866,67 грн. з підприємством ТОВ «Вояж-Трейд» у травні 2013 року.

Податковим органом встановлено, що підприємцем ФОП ОСОБА_2 отримано від фірми ТОВ «Вояж-Трейд» податкову накладну від 16.05.2013 року № 11 на загальну суму ПДВ-11200 грн., яку відповідно до додатка 5 та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних включено до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року у сумі ПДВ-1866,67 грн.

16.01.2014 р. позивачем до ДПІ надано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2013 року де відповідно до додатка 5 та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних зазначена податкова накладна повторно включена позивачем до податкового кредиту у розмірі ПДВ-1866,67 грн.

Згідно письмових пояснень позивача від 03.04.2015 року, повторне включення податкової накладної ТОВ «Вояж-Трейд» № 11 від 16.05.2013 року на загальну суму 11200,00 грн., в тому числі ПДВ-1866,67 грн. до реєстру отриманих податкових накладних за грудень 2013 р., до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за грудень 2013 р,, а також додатку № 5 відповідної податкової декларації відбулося через допущену технічну помилку.

Тобто, позивачем факт подвійного віднесення до податкового кредиту за грудень 2013 року сум ПДВ 1866,67 грн. по податковій накладній № 11 від 16.05.2013 року, виданій ТОВ «Вояж-Трейд» не заперечується.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 29.07.2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1866,67 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 933,34 грн..

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2014 р. №, виходячи з наступного.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням було визначено порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 має дозволи на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування, які видані Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті (а.с.191-134, т.4).

У спірний період позивач мав договірні відносини за якими надавав послуги з перевезення пасажирів та в своїй діяльності ФОП ОСОБА_2 не використовував готівкові кошти при розрахунках зі споживачами (квитки на перевезення пасажирів та багажу реалізують виключно підприємства автобусних станцій).

Згідно п. 4 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу проїзних і перевізних документів на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті з оформленням розрахункових і звітних документів та на автомобільному транспорті з видачею талонів, квитанцій, квитків з нанесеними друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю.

Відповідно до п. 12 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори також не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються.

Таким чином, враховуючи приписи наведених норм та вид діяльності позивача у спірний період, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність висновків податкового органу про порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2014 р. №.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність висновків податкового органу щодо порушення позивачем пп. 16.1.7 п. 16.1 ст.16, п. 44.5 ст.44, п.44.3, п.44.1 ст.44 п.138.4 ст.138, п.п.177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-УІ 02/12/2010 р., ч.2 п.1 ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (зафіксовані в акті податкової перевірки), виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки про порушення позивачем вищевказаних норм законодавства ґрунтуються на тому, що позивачем під час проведення перевірки не надано до перевірки первинні документи, що, на думку податкового органу, свідчить про незабезпечення позивачем належного зберігання первинних документів та не підтвердження реальності господарських операцій які мали вплив на формування податку на доходи фізичних осіб та, як наслідок, на сплату єдиного внеску.

З акту перевірки встановлено, що позивачем не було надано до перевірки договори про продаж квитків і надання послуг, які діяли протягом 2012-2013 р., укладені з автостанціями, акти виконаних робіт, акти звірки, корінці видатково-касових ордерів у зв'язку з крадіжкою вказаних документів, що відбулася 11.04.2014 року.

Відповідно до пункту 44.5 статі 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Здійснивши аналіз наведеної норми колегія суддів зазначає, що за її змістом передбачено:

- обов'язок платника податків у п'ятиденний строк з дня події втрати, пошкодження або дострокового знищення документів письмово повідомити контролюючий орган про вказану подію за місцем обліку та відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу;

-обов'язок контролюючого органу у разі неможливості проведення перевірки у зв'язку із повідомленням платника податків про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів перенести термін проведення перевірки до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених строків.

Згідно письмових пояснень позивача та акту перевірки, позивачу стало відомо про втрату документів, пов'язаних з обчисленням об'єкту оподаткування з податку на доходи фізичних осіб, лише 06.07.2014 р. після витребування цих документів відповідачем листом від 02.07.2014 р., в зв"язку з чим позивач об"єктивно не мав можливості направити до контролюючого органу відповідного повідомлення у п"ятиденний строк з дня виникнення вищенаведеної події.

Позивачем 09.07.2014 р. було повідомлено відповідача (вх.№19637/10) про тимчасову неможливість надання до перевірки документів для повноти та правильності визначення обсягу доходів та витрат за 2012-2013 рр., через їх викрадення, що підтверджується копією талону-повідомленням від 11.04.2014 року № 3943.

Враховуючи приписи п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України 90 календарних днів, що настають за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, сплинули 09.10.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживалися заходи щодо відновлення викрадених документів, що підтверджують наявні в матеріалах справи копій первинних документів.

Колегія суддів зазначає, що 90 календарних днів з моменту крадіжки документів сплинули 11.07.2014 року, перевірка позивача проведена у період з 18.06.2014 року по 09.07.2014 року.

Проте, контролюючий орган не вжив заходів до виконання припису закону щодо перенесення терміну проведення перевірки до дати відновлення та надання документів, в межах визначених строків.

Встановивши такі обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що дії ДПІ по винесенню спірних податкових повідомлень-рішень є передчасними та не узгоджуються з вимогами п.44.5 ст.44 ПК України, у зв'язку з чим погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржені податкові повідомлення-рішення від 29.07.2014 №, №, вимога Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.214 року №Ф-02051702 та рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування штрафних санкцій за не нарахування єдиного внеску від 12.09.2014 року №Ф- є неправомірними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 820/17252/14 скасувати в частині задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування податкового повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова від 29.07.2014 року за № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1866,67 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 933,34 грн. та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні даної частини позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.
Судді Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 14.04.2015 р.