Справа № 18/50
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в роз'ясненні судового рішення

30 березня 2015 року м. Київ № 18/50

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М, розглянувши у порядку письмового провадження заяву про роз'яснення судового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України

про визнання протиправним і скасування розпорядження №1161-р від 03.09.2008р., наказу Міністерства освіти і науки України від 30.09.2008 року №246-а та поновлення його на посаді заступника Міністра освіти і науки України,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним і скасування розпорядження №1161-р від 03.09.2008р., наказу Міністерства освіти і науки України від 30.09.2008 року №246-а та поновлення його на посаді заступника Міністра освіти і науки України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 28.05.2009р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

На виконання рішення суду щодо негайного поновлення позивача на роботі 28.05.2009р. у справі №18/50 видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа у вказаній справі державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №13290871 від 11.06.2009 року, якою Міністерство освіти і науки України визначене боржником та зобов'язане поновити позивача на посаді заступника Міністра освіти і науки України.

16.03.2015 року через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Селезньова М.О. про роз'яснення судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року зазначену заяву у відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України призначено до судового розгляду.

У судове засідання 25 березня 2015 року сторони не прибули, повідомлялися належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Колегія суддів у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 та ч. 3 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, з урахуванням клопотання заявника про розгляд заяви за його відсутності, ухвалила розглянути заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Селезньова М.О. про роз'яснення судового рішення у порядку письмового провадження.

Вивчивши подану заяву, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 170 КАС України передбачено, що у випадку, коли судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як вбачається із поданої заяви, вимоги виконавчого документа не можуть бути виконані з огляду на те, що у Міністерства відсутні повноваження щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки відповідно до пункту 3 частини дев'ятої статті 22 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 16.05.2008 № 279-VІ (у редакції чинній момент виникнення спірних правовідносин) заступники міністрів призначалися на посаду і звільнялися з посади Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 3 ч. 7 ст. 21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України призначає на посаду та звільняє з посади за поданням Прем'єр-міністра України перших заступників і заступників міністрів.

Згідно ч. 9 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого Указом Президента України від 25 квітня 2013 року №240/2013, Міністерство освіти і науки України очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняється з посади Президентом України. Міністр має першого заступника та заступника Міністра - керівника апарату, які призначаються на посаду за поданням Прем'єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра, і звільняються з посади Президентом України. У разі необхідності для забезпечення здійснення МОН України окремих завдань рішенням Президента України у МОН України вводиться посада заступника Міністра, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра, і звільняється з посади Президентом України.

З огляду на викладене, Міністерство не має повноважень видавати акт про поновлення на роботі/прийняття рішення про призначення на посаду заступника Міністра, адже на момент відкриття виконавчого провадження це було компетенцією Кабінету Міністрів України, а на сьогоднішній день є компетенцією Президента України.

Крім того, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2009 року стосується юридичної особи, яка існувала на момент виникнення спірних правовідносин, а саме Міністерства освіти і науки України (), що здійснювало свою діяльність на підставі Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого Указом Президента України від 07 червня 2000 року №773.

З урахуванням проведених реорганізацій на даний час існує Міністерство освіти і науки, як юридична особа з кодом , що діє на підставі Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 16 жовтня 2014 р. № 630.

Приписи статті 170 КАС України передбачають можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень статті 170 КАС України, роз'яснено може бути постанову суду у разі, якщо без такого роз'яснення виконання постанови може буде утруднене, з огляду на високу ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Водночас, суд, роз'яснюючи судове рішення, не змінює змісту резолютивної частини такого рішення.

Вказана заявником підстава щодо неможливості виконання постанови суду через проведення процедури реорганізації відповідача, а також наявністю правонаступника установи, де позивач проходив службу та його поновлено на посаду, не дає суду підстав для роз'яснення цього рішення, оскільки питання про подальше проходження служби позивачем, пропонування відповідних вільних посад є компетенцією роботодавця, а тому не потребує судового втручання.

Також, порядок припинення юридичної особи визначений, зокрема нормами ст. 104 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора тощо.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її, зокрема, у відносинах з третіми особами. (ст.105 ЦК України).

Отже, завдання ліквідаційної комісії (комісії з реорганізації) є обов'язок вирішити питання про проходження публічної служби працівників установи.

Так, розпорядження Кабінету Міністрів України №1161-р від 03.09.2008 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Міністра освіти і науки України" та наказ Міністерства освіти і науки України від 30.09.2008 року №246-а "Про звільнення ОСОБА_1." визнано протиправними та скасовано за рішенням суду, а позивача поновлено на посаді заступника Міністра освіти і науки України.

На час розгляду заяви державного виконавця, вищезазначена постанова суду набрала законної сили, і тому має бути врахована при прийнятті кадрових рішень відносно позивача.

Наслідком небажання виконувати судове рішення є притягнення винних осіб до відповідальності, а не зміна судового рішення як про це зазначає заявник.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 160, 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Селезньова М.О. про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2009 року у справі №18/50, відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин