Справа № 805/15811/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2015р. К/800/6476/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року по справі № 805/15811/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області

(далі - Управління ДСО ГУ МВС України в Київській області)

про визнання дій протиправними, визнання недійсною довідки та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління ДСО ГУ МВС в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року позов задоволено.

Визнано дії Управління ДСО ГУ МВС в Київській області протиправними. Визнано довідку Управління ДСО ГУ МВС в Київській області № 87 від 27 вересня 2013 року недійсною. Зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок грошового утримання за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 7 січня 1987 року по 21 березня 1987 року з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 5 червня 1986 року, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року №207-7, постанова Ради Міністрів СРСР № 524-156 від 7 травня 1986 року наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівки МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і ВЦРПС № 153/10-43 від 7 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, роз'яснення ГУ ДПО МВС України від 29 травня 2002 року № 12/8/1763, та видати відповідну довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку для пред'явлення до органів Управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу на посаді міліціонера відділу охорони Слов'янського МВ ВС УВС Донецького облвиконкому у спеціальному званні старшини міліції.

Згідно довідки Управління ДСО ГУ МВС України в Київській області № 13/4-1-543 від 20 вересня 2013 року позивач дійсно працював на об'єктах та території Чорнобильській АЕС (м. Прип,ять), а саме: з 7 січня по 19 січня 1987 року, з 21 січня по 26 січня 1987 року, з 28 січня по 31 січня 1987 року, з 1 лютого по 2 лютого 1987 року, з 4 лютого по 12 лютого 1987 року, з 24 лютого по 28 лютого 1987 року, з 1 березня по 8 березня 1987 року, з 18 березня по 21 березня 1987 року.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Донецькою обласною державною адміністрацією у липні 1994 року.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із проханням видати йому довідку про грошове забезпечення за період перебування в зонах небезпеки Чорнобильської АЕС для перерахунку йому пенсії з урахуванням чинного законодавства.

Відповідачем видана довідка від 27 вересня 2013 року № 87 про грошове забезпечення за період перебування позивача в зонах небезпеки Чорнобильська АЕС з 7 січня 1987 року по 21 березня 1987 року, з якою він не погоджується, а саме із розмірами нарахування заробітної плати за період роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вважає, що відповідачем порушуються його права, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу повинен бути проведений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за вказаний період повинна бути оплачена з урахуванням всіх нормативних актів, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, зокрема із премією в розмірі 60 % тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням кратності зони небезпеки та обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, понад середньомісячної заробітної плати, у порівняннями із установленими чинним законодавством нормами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964 на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх оправ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 №0130, від 17 травня1986 №0149, від 30 червня1986 № 0189 та інших.

Абзацом першим пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня1986 №0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», на виконання зазначених розпоряджень було наказано, зокрема, міністру внутрішніх справ Української РСР дозволяти за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

За основним місцем служби нараховувались надбавки за вислугу років та інші надбавки.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1986 порядок і умови відрядження військовослужбовців рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлювалися МВС СРСР.

Управлінням пожежної охорони МВС УРСР листами від 17 грудня 1986 №3/7/1587 «Про компенсації працівникам зведеного загону протипожежної служби за постійне перебування у м. Чорнобилі у резерві у стані бойової готовності» та від 31 березня 1987 року ЖЗ/7/382 роз'яснено начальникам УПО-ВПО УВС виконкомів обласних та Київської міської Ради народних депутатів, м. Ворошиловград, що відповідно до вказівки МВС СРСР від 21 жовтня 1986 №1/5725 та листа Держкомпраці СРСР від 02 жовтня 1986 №3310-БГ працівникам зведеного загону протипожежної служби 1 годину перебування у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС у резерві у стані бойової готовності слід враховувати як 1 третину робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної тарифної ставки (посадового окладу), а працівникам з числа начальницького складу - й окладу за спеціальне звання.

Нарахування та виплата 1/3 одинарної тарифної ставки (посадового окладу), а працівникам з числа начальницького складу - й окладу за спеціальне звання, тим, яких було відряджено, або які несли службу у складі загону ВПО-3 УПО УВС Київського виконкому, мали провадитися у повному обсязі за дні несення служби у складі зведеного загону або за дні чергування у складі зміни цього загону.

Пропонувалося провести розрахунки з особистим складом, який ніс службу в складі зведеного загону, за весь час, що облікований у зазначеному порядку, починаючи з моменту аварії на Чорнобильській АЕС.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 № 1006-р з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які у 1986-1987 роках отримали дозу опромінення у 25бер і більше, дозволено МВС України перераховувати грошове забезпечення зазначених осіб за період роботи в зоні відчуження з розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, які цим особам було встановлено в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС у кратних розмірах відповідно до зон небезпеки, де вони несли службу.

Крім того, відповідно до вказаного розпорядження перерахунок мав провадитися в межах фонду видатків на грошове забезпечення та заробітну плату МВС України.

У довідці від 27 вересня 2013 № 87 за період роботи в зоні відчуження вказана кратність 4 та збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження-1, що сумарно дають п'ятикратний розмір, тобто якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку праці за роботу в зоні відчуження становився менше на одиницю.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідач при наданні відомостей, зазначених у довідці від 27 вересня 2013 року № 87, діяв в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.