Справа № 524/7488/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р.Справа № 524/7488/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Тацій Л.В. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2015р. по справі № 524/7488/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплаті в період його роботи з 11.01.2011 року по 31.10.2013 року компенсації за роботу у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі, а також в частині не оплати у подвійному розмірі роботи у святкові і неробочі дні; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити передбачені трудовим законодавством України компенсаційні виплати за роботу у вихідні, святкові й неробочі дні за період з 11.01.2011 року по 31.10.2013 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про колективні договори і угоди», КЗпП України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач працював у відповідача на посаді завідуючого відділу архітектури та будівництва з 11.01.2011 року по 31.10.2013 року.

Згідно наданих суду: розпоряджень № 45-р від 27 квітня 2011 року, № 64-р від 30 червня 2011 року, № 86-р від 02 вересня 2011 року, № 123-р від 20 грудня 2011 року, № 47-р від 18.05.2012 року у виконавчому комітеті Автозаводської районної Ради м Кременчука Полтавської області затверджений графік прийму у вихідні дні на виконання вимог Закону України " Про звернення громадян", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 ""Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" та керуючись ст. 38, 41, 45 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", затверджено графік прийому громадян керівництвом районної ради у вихідні дні.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки за підписом керуючого у справах виконкому позивач у вищезазначений період у вихідні, святкові та нерабочі дні до роботи (виконання своїх посадових обов'язків) не залучався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушено прав позивача.

Колегія судів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 72 КЗпП України, роботу у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» на власника або уповноважений ним орган покладено обов'язок забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Наказом Міністерства статистики України № 253 від 09.10.1995 року «Про затвердження типових форм первинного обліку» (чинного до 01.01.2009 року) встановлено, що облік використання робочого часу здійснюється за кожну зміну в табелі, який відкривається щомісячно на працюючих цеху (відділу), дільниці тощо. Табель являє собою іменний список працівників цеху (відділу), дільниці тощо та ведеться окремо по категоріях, а в межах категорій працюючих - в порядку табельних номерів або в алфавітному порядку. Табель складається (готується) за два - три дні до початку розрахункового періоду на підставі табеля за минулий місяць. Записи в табель належно оформлених документів по обліку особового складу: наказу (записок) про прийом, переведення, звільнення. Облік явок на роботу та використання робочого часу здійснюється в табелі або методом суцільної реєстрації, а саме: відмітки всіх прибулих, які запізнились, і т. д. або шляхом реєстрації тільки відхилень (неявок, запізнень і т. д.). Табелі обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати форми №№ П-12 та П-13 застосовуються для обліку використання робочого часу всіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням працюючими встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також для складання статистичної звітності з праці. Складаються в одному примірнику уповноваженою на те особою. Після відповідного оформлення передаються в бухгалтерію. Відмітки у табелі про причини неявок на роботу чи про фактично відпрацьований час, про роботу в надурочний час чи інші відхилення від нормальних умов роботи повинні бути зроблені тільки на підставі документів, оформлених належним чином.

З 01.01.2009 р. запроваджена нова форма № П-5 табеля обліку використання робочого часу на підставі наказу Державного комітету статистики України "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" від 05.12.2008 р. №489, яка передбачає відображення режиму роботи та відпочинку працівників.

Таким чином, додатковій оплаті підлягає час, відпрацьований у вихідні та святкові дні, відображений в табелі обліку використання робочого часу працюючих у відповідній графі.

З матеріалів справи вбачається, що за період роботи позивача дані щодо фактично відпрацьованого часу у святкові та неробочі дні відсутні, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування та виплати компенсації за роботи у святкові та неробочі (вихідні) дні у подвійному розмірі, відповідно до відпрацьованого часу у дні чергувань.

При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з того, що залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату ВЦРПС №233 від 02.04.54 "Про чергування на підприємствах і в установах", яка діє в Україні відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.91 №1545 в частині, яка не врегульована законодавством України.

Відповідно до вищезазначених положень законодавства: чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом; чергування полягає в обов'язку працівника знаходитись на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, не пов'язаних з трудовими обов'язками цього працівника, а також передачі інформації; тривалість чергування або роботи разом з чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого дня; чергування у вихідні й святкові (неробочі) дні компенсується наданням відгулу тієї же тривалості, що і чергування в найближчі 10 днів.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача на те, що йому відповідно до ст. 72 КЗпП України, належить компенсація за роботу у вихідні і святкові дні, необгрунтовані, оскільки чергування - це знаходження працівника на підприємстві за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу до початку або після закінчення робочого дня, у вихідні або святкові дні для оперативного розв'язання невідкладних питань, які не входять в коло обов'язків працівника за трудовим договором. Позивач помилково посилається на положення Кодексу законів про працю України, оскільки спірні правовідносини цим кодексом не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено, що позивач не залучався до роботи у святкові та неробочі дні, проте залучався до чергувань не більше ніж на три години, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпорядженнями, які на теперішній час є чинними. Вказані розпорядження не передбачали виконання позивачем його службових обов'язків.

На виконання розпорядження № 9-р від 23 січня 2013 року за заявою ОСОБА_1 надано один день відпочинку 05.03.2013 року за раніше відпрацьований час (залучення до роботи під час виборів 03.02.2013 року).

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, оскільки відсутні будь - які докази залучення позивача у святкові і неробочі дні до виконання роботи, пов'язаної з трудовими обов'язками позивача, що дає право на отримання компенсації за роботу у вихідні дні у грошовій формі.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Із врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено їх обґрунтованості.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2015 року по справі №524/7488/14-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2015р. по справі № 524/7488/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя(підпис) Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Філатов Ю.М.