Справа № 643/20245/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р.Справа № 643/20245/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

Розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015р. по справі № 643/20245/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

12.12.14 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, перерахунку, надання пенсійних виплат у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в якому просив визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з 01.01.2014 року. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 1 групі інвалідності в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 1 групі інвалідності в розмірі 100% мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015 року задоволено позов. Визнано дії Управління пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова у відмові в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст..ст. 50,54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. з 01.06.2014р., неправомірними. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної основної державної пенсії по 1-ї групи інвалідності в розмірі не нижче 10-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст..ст. 54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2014р. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної додаткової пенсії по 1-ї групи інвалідності у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст..ст. 54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2014р.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що рішення не відповідає законодавству, вважає, що суд перебрав на себе повноваження пенсійного фонду визначивши розмір пенсії.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 є ліквідатором ЧАЕС 1 категорії, інвалідом І групи, що підтверджується копіями посвідчення НОМЕР_1 та вкладкою до нього НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів першої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим десяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам І групи призначається також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" норми і положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду на 2012 рік.

Аналогічні положення містяться і в Законі України "Про Державний бюджет України на 2013 рік". Зазначені вище Закони були чинними та діяли відповідно по 31 грудня 2012 року та по 31 грудня 2013 року, а тому їх дія на 2014 рік не поширюється.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, положення п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31.12.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, з 01.01.2014 року діяли положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до яких позивач має право на отримання пенсії у розмірі не менше, ніж 10 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком по І групі інвалідності, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що позивачу основна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у період з 12.06.2014 року по 02.08.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року Кабінету Міністрів України не надано право змінювати розміри пенсії, вищезазначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, правовідносини щодо виплати додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому застосування до таких правовідносин підзаконного акту - постанови КМУ № 1210, яка суперечить Закону № 796-ХІІ, є помилковим.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів зазначає, що згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ передбачено, що норми та положення статей, зокрема, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, ви ходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вищевказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті "Голос України" 02.08.2014 року (№ 146), а відтак, з урахуванням дати звернення позивачем до суду (12.12.2014 року) та дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014 року), колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції в частині щодо задоволенння позовних вимог ОСОБА_1 за період з 12.06.2014 року по 02.08.2014 року.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві починаючи з 03.08.14р. відповідач повинен керуватись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову щодо зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок та виплату доплати до пенсії позивачу починаючи з 03.08.2014р.

При цьому колегія суддів зазначає на помилковості доводів апеляційної скарги, щодо того, що суд перебрав повноваження пенсійного фонду визначивши розмір пенсії. Суд захистив права позивача визначивши їх обсяг виходячи з діючого законодавства, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України. При цьому конкретний розмір пенсії у грошовому еквіваленті (гривня) не визначався.

Також відповідач помилково постилається на норми Бюджетного кодексу України (ст. 20), оскільки ці норми не регулють питання виплати та розміру пенсії, на відміну від зазначених вище нормативних актів,і аналіз яких спростовує позицію відповідача щодо правомірності його дій до 03.08.2014 р. при визначенні розміру пенсії позивачу. Рішення Конституційного суду, на які посилається позивач, не стосуються положень законодавства яке діяло в 2014 р.

Між тим, при ухваленні рішення судом було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 12.12.14 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце з 01.01.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів"від 07.07.2010 року зазначений строк звернення з позовом до адміністративного суду було скорочено до шести місяців.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 12.06.14 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до 12.06.14 року підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення цієї частини позовної заяви без розгляду.

В іншій частині постанова Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015р. в частині задоволення позовних вимог з 12.06.14 року по 02.08.14 року відповідно положень ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, підстави для її скасування відсутні, відповідно доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015р. по справі № 643/20245/14-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування основної пенсії по інвалідності в розмірі меншому 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 100% мінімальної пенсії за віком та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 01.06.14 року до 12.06.14 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування основної пенсії по інвалідності в розмірі меншому 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 100% мінімальної пенсії за віком та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 01.06.14 року до 12.06.14 року - залишити без розгляду.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015р. по справі № 643/20245/14-а скасувати в частині зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03 серпня 2014 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015р. по справі № 643/20245/14-а -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді (підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.