Справа № 804/2867/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 р. Справа № 804/2867/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-
18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Межівської районної державної адміністрації, в якому просить:
визнати дії відповідача Межівської районної державної адміністрації незаконними;
зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію смт. Межова, вул. Фрунзе-5, Дніпропетровської області прийняти рішення про надання ОСОБА_4, 1938 року народження, мешкає в АДРЕСА_1, дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай, площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Зорянської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку вона має право згідно сертифіката серії НОМЕР_2 на право на земельну частку/пай виданого Межівською районною державною адміністрацією 10 серпня 1997 року, на підставі її рішення №268-р від 27 червня 1997 року і свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 912891, виданого Державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 19 січня 2015 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері у 1994 році. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну частку /пай/ розміром 10,78 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/ у землі КСП ім. Петровського, згідно сертифіката на право на земельну частку/пай/ серії НОМЕР_2, виданого Межівською районною державною адміністрацією.
З метою реалізації свого права на землю 23 січня 2015 року позивач звернулася з заявою до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з проханням надати дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку НОМЕР_3, площею 9,49 га та виділення цієї земельної ділянки у власність на місцевості на території Зорянської сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва.
Однак, на даний час Межівською районною державною адміністрацією рішення про відмову чи про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку (пай) та виділення у власність земельної ділянки у натурі (на місцевості) не прийнято.
Позивач стверджує, що своєю бездіяльністю відповідач не виконує обов'язків покладених на нього Законом України Про землеустрій», а саме:
- забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель,
- вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Крім того, стверджує позивач, Указом Президента України №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року передбачено, що право на земельну частку /пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.
Мати позивача була пенсіонеркою, залишалася членом КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області.
Таким чином із-за грубого порушення Законів України та бездіяльності Межівської районної державної адміністрації, стверджує позивач, остання не має можливості реалізувати своє право на земельну частку/пай, яке прийняла у спадщину за законом, а тому вимушена за захистом своїх прав звернутися до суду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, надавши заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без його участі.
В письмових запереченнях представником відповідача зазначено, що частиною 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Абзацом 2 частини 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Громадянка ОСОБА_6, яка зазначена у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, помилково виданому 20 серпня 1997 року, як власник права на земельну частку (пай) розміром 10,78 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Петровського, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4, видане виконкомом Зорянської сільської ради.
КСП ім. Петровського державний акт на право колективної власності на землю отримало 12 листопада 1998 року.
Зазначені факти свідчать про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданий помилково та не має юридичної сили, оскільки на момент отримання КСП ім. Петровського державного акту на право колективної власності на землю громадянка ОСОБА_6 вже не була членом КСП у зв'язку із смертю.
На підставі вищевикладеного Межівська райдержадміністрація вважає, що підстав для надання дозволу позивачу на розробку технічної документації немає.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 - мати позивачки на загальних зборах була прийнята в Колективне сільськогосподарське підприємство імені Петровського, Межівського району, Дніпропетровської області (далі КСП Петровського).
Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_2 останній видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП ім. Петровського с. Зоряне Межівського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_6, що проживає у с. Крутоярівка, Межівського району, Дніпропетровської області.
Сертифікат видано на підставі рішення Межівської РДА від 27 червня 1997 року №268-р. про те, що ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Петровського, розміром 10,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Також, згідно вищевказаного Сертифікату право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_4.
Будучи членом КСП ім. Петровського ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, а тому не отримала сертифіката на право на земельну частку/пай серії НОМЕР_2 .
Позивач зверталася до директора КСП ім. Петровського, до начальника земельного відділу у Межівському районі з питаннями про наявність земельного паю у ОСОБА_6, однак останні повідомляли, що ОСОБА_6 не була внесена у список про паювання і частка землі їй не виділялася, тому що вона померла до отримання в 1998 році КСП ім. Петровського державного Акта на право колективної власності на землі колишнього радгоспу ім. Петровського.
Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно п. 17 Розділу Х ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Державний нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 р. та статті 530 Цивільного Кодексу від 18.07.63 р. спадкоємницею зазначеного в цьому свідоцтві всього майна ОСОБА_6, 1910 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, є її дочка - ОСОБА_4, 1938 року народження, реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків - НОМЕР_1, що мешкає в АДРЕСА_1.
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Петровського, що знаходиться на території с. Зоряне, Межівського району, Дніпропетровської області розміром 10,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому як члену КСП «Петровського» на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2, виданого Межівською районною державною адміністрацією 10 серпня 1997 року, на підставі її рішення № 268-р від 27 червня 1997 року, та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_5.
30 січня 2015 року сільським головою Зорянської сільської ради Межівського району, на тери торії якої розміщені землі колишнього КСП ім. Петровського, видана довідка про земельну ділянку НОМЕР_3, площею 9,49 га, яка має належати позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину та рішення Межівської РДА.
23 січня 2015 року позивачка звернулася із заявою до відповідача з проханням надати дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку НОМЕР_3, площею 9,49 га, та виділення цієї земельної ділянки у власність на місцевості на території Зорянської сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва.
У відповіді на заяву позивача Межівська районна державна адміністрація зазначила, що гр. ОСОБА_6, яка зазначена у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 власником права на земельну частку (пай) розміром 10,78 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Петровського, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. КСП ім. Петровського державний акт на право колективної власності на землю отримало 12 листопада 1998 року. Зазначені факти свідчать про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий помилково та не має юридичної сили, оскільки на момент отримання КСП ім. Петровського державного акту на право колективної власності на землю гр. ОСОБА_6 вже не була членом КСП.
Відповідно до п. 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" № 720/95, 08.08.1995 р., встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно п. 2 Указу №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 р. право на земельну частку (пай) мають:
колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;
громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.
Відповідно до ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до ст. 3 Закону № 899-IV підставою для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Згідно ст. 5 Закону № 899-IV сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):
розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;
приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);
уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);
укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;
сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;
надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;
оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;
приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).
Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV, 22.05.2003 р., до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері землеустрою належать:
а) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель;
б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм щодо використання та охорони земель;
в) координація діяльності державних органів земельних ресурсів;
г) координація здійснення землеустрою і державного контролю за використанням та охороною земель;
ґ) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;
д) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Згідно п. (а) ст. 22 Закону № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.
Враховуючи вищевказане, суд не приймає доводів відповідача про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданий помилково та не має юридичної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Суд вважає, що для повного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов шляхом визнання протиправними дій Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення цієї земельної ділянки у власність на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов'язання Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку вона має право згідно сертифіката серії НОМЕР_2 на право на земельну частку/пай виданого Межівською районною державною адміністрацією 10 серпня 1997 року на підставі рішення №268-р від 27 червня 1997 року і свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 912891, виданого Державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 19 січня 2015 року.
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 73,08 грн.
Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення цієї земельної ділянки у власність на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку вона має право згідно сертифіката серії НОМЕР_2 на право на земельну частку/пай виданого Межівською районною державною адміністрацією 10 серпня 1997 року на підставі рішення №268-р від 27 червня 1997 року і свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 912891, виданого Державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 19 січня 2015 року.
Присудити на користь ОСОБА_4 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 73,08 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 25 березня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 25 березня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник