Справа № 0424/246/2012
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

при секретарі - Гащук І.І.,

з участю представника позивача - Сайко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Марганчанка» до Марганецької міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганець» про зобов'язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В

ТОВ фірма «Марганчанка» звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Марганецької міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганець» про зобов'язання прийняти рішення.

У позові посилається на те, що 13 лютого 1995 року за рішенням міської ради була проведена приватизація об'єкта «Ательє Марганчанка» його трудовим колективом. На підставі Указу Президента України «Про заходи прискорення процесу малої приватизації в Україні» з колективом був укладений договір купівлі-продажу та виданий патент на право оренди з послідуючим викупом приміщення. Дніпропетровським господарським судом 19.03.2003 року були встановлені вищевикладені факти. Також судом визнано, що законодавством не встановлено обмежень на максимальний строк орендного користування приміщення в яких розміщені об'єкти приватизації, в даному випадку це відноситься і до оренди будівлі по вул.. Центральній, 42-А (51) ВАТ «Марганчанка».

Згідно п.1.1 договору купівлі-продажу державного майна при викупі від 06.06.1995 року представництво Фонду державного майна України в м. Марганець зобов'язується передати у власність товариству покупців трудового колективу ательє «Марганчанка» державне майно цілісного майнового комплексу ательє «Марганчанка» виробничо комерційне об'єднання «Стиль», який знаходиться за адресою м. Марганець, вул. Центральна, 51 (42А).

Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств» в редакції 1992року: будівля в якій розміщено цілісний майновий комплекс, також визнаються складовими частинами активів цього комплексу, оскільки вони забезпечують його цілісність як господарського об'єкта для проведення окремої підприємницької діяльності на постійній та регулярній основі. Тобто такі будівлі є невід'ємними від цілісного майнового комплексу, згідно ст.. 132 ЦК України відповідають визнанню їх належності до головної речі та спадкує долю головної речі.

Приміщення по вул. Центральній, 42-А в м. Марганець не може бути переданим відповідачами другому орендатору, крім суб'єкту приватизації цілісного майнового комплексу, яким є ТОВ фірма «Марганчанка», тому, що будівля в якій розташований приватизований об'єкт, не являється індивідуально виділеним об'єктом.

До теперішнього часу вищевказана будівля, в порушення їхнього права на викуп, відповідачами не передано їхньому підприємству у власність.

Просить суд примусити Марганецьку міську раду прийняти рішення «Про передачу в оренду колективу ВАТ вірма «Марганчанка» будівлю по вул. Центральній, 42-А в м. Марганець договору оренди згідно проекту.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

Представник Марганецької міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в подальшому у судове засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити виходячи з наступного:

01.09.2003 року між комунальним підприємством «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганця» та ТОВ фірмою "Марганчанка" було укладено договір оренди комунального майна - не житлових приміщень площею 396 кв.м. в будинку за вищевказаною адресою для здійснення побутових послуг. Строк дії договору погоджено сторонами з 01.09.2003 року до 24.07.2005 року. Відповідно до умов договору оренди орендар зобов'язаний своєчасно вносити оренду плату за користування майном, своєчасно здійснювати капітальний та поточний ремонт орендованих приміщень, застрахувати орендоване майно у місячний термін після укладення договору оренди, не передавати орендоване майно в суборенду без згоди орендодавця, тощо.

Згідно ст. 777 ЦК України, орендар, який належно виконує свої обов'язки за договором найму (оренди), після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягання домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право орендаря на укладання договору припиняється.

Як видно з матеріалів справи, та підтверджується рішенням Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року - позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату; уклав договір суборенди від 01.12.2003 року з ПП ОСОБА_2 з дозволу Виконкому Марганецької міської ради та за участю орендодавця КП «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганця». Однак, в порушення умов договору оренди позивачем своєчасно не був укладений договір страхування орендованого майна. Лише 06.10.2005 року позивачем був укладений договір страхування із ЗAT УАСК «Аска». тобто після закінчення строку дії договору.

Окрім того, згідно акту перевірки стану орендованих приміщень від 09.08.05 року, проведеною комісією у складі депутатів Марганецької міськради, секретаря міської ради та КП "Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганця" - приміщення утримується неналежним чином та потребують поточного ремонту.

24.05.2005 року позивач звернувся до відповідачів із заявою про продовження на 3 роки строку дії договору оренди приміщень. В той же день орендодавець КП «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганця» повідомив про свою незгоду продовжити термін дії оренди у зв'язку із закінченням строку його дії та запропонував повернути майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Відповідно до п.2 ст.26 та п.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Позивачем своєчасно не був укладений договір страхування орендованого майна. Окрім того, орендоване приміщення утримується неналежним чином та потребує поточного ремонту.

Судом встановлено, що на підставі вищевикладених обставин рішенням господарського суду Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у задоволенні позову про продовження строку договору оренди, дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені, Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Статтею 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган місцевого самоврядування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. З КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Даний спір є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, а саме органу місцевого самоврядування, який реалізовував у цих відносинах владні управлінські функції.

Таким чином, судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8021513 нежитлова будівля по вул. Центральній, 42-А в м. Марганець належить Марганецький територіальній громаді в особі Марганецької міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Дія патенту на право оренди будівлі від 24.07.1995 року, яка розташована за адресою м. Марганець, вул. Центральна, 42, виданого власнику патента товариству покупців трудового колективу ательє «Марганчанка» закінчилася 24.07.2005 року.

Доказів, які б підтверджували переважне право позивача на укладення договору оренди суду не надано.

Так як, питання укладення договору оренди стосується господарської діяльності юридичної особи, а суд не може втручатись в господарську діяльність юридичних осіб, позивач просить примусити Марганецьку міську раду укласти договір оренди, однак суд в силу своїх повноважень не може примушувати власника майна укладати будь-які договори оскільки власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 2,3,4,6,8,9,18,60,61,69,94,104,105,106,158,159,160,162,163 КАС України, - суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Марганчанка» до Марганецької міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Фонд комунального майна територіальної громади м. Марганець» про зобов'язання прийняти рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: О. С. Янжула