Справа № 2а-16509/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015р. м. Київ К/9991/30244/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської обласної митниці

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року

у справі № 2-а-16509/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Альянс»

до Харківської обласної митниці

про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альянс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Харківської обласної митниці (далі - відповідач) про: визнання незаконними (протиправними) дій Харківської обласної митниці щодо призначення, проведення та оформлення актом від 17 листопада 2010 року №К/0022/10/807000000/ камеральної перевірки ТОВ «Агро-Альянс» за період з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2010 року; визнання незаконними (недійсними) та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 29 листопада 2010 року № 103 та № 104.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року позов був задоволений у повному обсязі. Визнано незаконними дії Харківської обласної митниці щодо призначення, проведення та оформлення актом від 17 листопада 2010 року №К/0022/10/807000000/ камеральної перевірки ТОВ «Агро-Альянс» за період з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2010 року. Визнано незаконними та скасовано податкові повідомлення-рішення Харківської обласної митниці № 103 від 29 листопада 2010 року та № 104 від 29 листопада 2010 року, прийняті відносно ТОВ «Агро-Альянс».

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року залишено без задоволення.

В касаційній скарзі Харківська обласна митниця, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Агро-Альянс», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно вантажної митної декларації від 21 квітня 2008 року №800000004/8/443783 ТОВ «Агро-Альянс» був імпортований товар: «обприскувач самохідний», який було класифіковано за кодом товару згідно УКТ ЗЕД .

Вантажна митна декларація була прийнята митним органом без будь-яких зауважень, а товар було допущено до подальшого митного оформлення та використання позивачем на митній території України, що підтверджується відбитком особистої номерної печатки в графі D вказаної вище вантажної митної декларації (т.1 арк. справи 23-24).

Харківська обласна митниця провела камеральну перевірку митного оформлення товарів «самохідні обприскувачі» за кодом згідно з УКТ ЗЕД , оформлених у митному відношенні ТОВ «Агро-Альянс» за період з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2010 року, за результатами якої був складений акт №К/0022/10/807000000/ від 17 листопада 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги Закону України «Про Митний тариф України» в частині невірної класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, що призвело порушення Закону України «Про митний тариф України та, відповідно, вимог статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» в частині визначення бази оподаткування податком на додану вартість для товарів, які ввозяться на митну територію України. Вказані порушення призвели до несплати податкових зобов'язань ТОВ «Агро-Альянс» у сумі 72720,00 грн., у тому числі: по сплаті ввізного мита - 60600,00 грн., по сплаті податку на додану вартість - 12120,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що товар «обприскувач самохідний», який класифіковано за кодом товару згідно УКТ ЗЕД зі ставкою ввізного мита 0%, повинен класифікуватись у товарній підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, для яких встановлена ставка ввізного мита 10 % з митної вартості товару, з урахуванням вимог до класифікації товарів, доведених листом Державної митної служби України від 02 квітня 2009 року № 11.4/10.29/2985-ЕП.

29 грудня 2010 року Харківська обласна митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 103, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Агро-Альянс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності на територію України, у розмірі 63630,00 грн., у тому числі: 60600,00 грн. - за основним платежем, 3030,00 грн. - за штрафними санкціями.

29 грудня 2010 року Харківська обласна митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 104, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Агро-Альянс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 12726,00 грн., у тому числі: 12120,00 грн. - за основним платежем, 606,00 грн. - за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що якщо митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей. Також, суд виходив з того, що оскільки відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова декларація подається до податкового органу, то саме податковий орган наділений повноваженнями на проведення камеральної перевірки на підставі підпункту «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», тобто дія наведеної норми не поширюється на митний орган.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) міститься визначення терміна «митні процедури» - операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

За змістом пункту 10.3 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податковою зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, оспорювані податкові повідомлення були прийняті Харківською обласною митницею з посиланням на результати камеральної перевірки та підпункт «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що суперечить закону, оскільки дія наведеної норми не поширюється на відповідача.

Так, згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що оспорювані податкові повідомлення не є наслідком згаданих помилок, виявлених у поданій позивачем податковій декларації.

Оскільки відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податкова декларація подається до податкового органу, то саме він наділений повноваженнями на проведення камеральної перевірки на підставі підпункту «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про неправомірність проведення саме камеральної перевірки, результати якої оформлені актом №К/0022/10/807000000/ від 17 листопада 2010 року, Харківською обласною митницею.

За змістом статті 313 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Таких обставин у даній справі не встановлено і в судових рішеннях не наведено. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажно-митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, зокрема з посиланням на результати камеральної перевірки та на положення підпункту «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій попередніх інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень та наявність підстав для їх скасування є обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог на наявність підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Харківської обласної митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківської обласної митниці залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна