Справа № 2а-13784/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 р. Справа № 76984/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року у справі за позовом Приватного підприємства «Центр Безпеки Бізнесу» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

ПП «Центр Безпеки Бізнесу» 05.12.2011року звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення № /26787 від 24.10.2011 року.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі акта № 2464/23-118/33618403 від 05.10.2011 року про результати позапланової невиїзної документальної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № /26787 від 24.10.2011 року, у зв'язку з чим позивачу зменшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 43417,00 грн. (в тому числі за основним платежем 43416,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1,00 грн.). Заниження податкових зобов'язань, як зазначено в акті перевірки, виникло внаслідок включення до складу податкового кредиту 43415,85 грн. ПДВ за податковими накладними виписаними та виданими позивачу ПП «Пірует». Протягом січня березня 2011 року ПП «Пірует»(як виконавцем) для позивача (як замовника) надавались підрядні послуги (монтаж систем охоронно-тривожної сигналізації, ремонт та монтаж систем відео спостереження). Приймання виконаних робіт здійснювалось шляхом підписання двосторонніх актів виконаних робіт. Отримані від ПП «Пірует»податкові накладні включено підприємством до реєстру отриманих податкових накладних за січень березень 2011 року. Надані ПП «Пірует»підрядні послуги повністю оплачені позивачем. Позивач вважає, що висновки відповідача щодо нікчемності правочинів вчинених з ПП «Пірует» є необґрунтованими, оскільки перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок визначений ст. 228 ЦК України. Усі інші правочини, які спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права не є такими, що порушують публічний порядок.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року позовну заяву задоволено повністю. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /26787 від 24.10.2011 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до ст.55 Господарського кодексу України, учасниками господарських відносин визнаються суб'єкти господарювання, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію, мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в .межах цього майна.

Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Отже, основою формування бухгалтерського, а відтак податкового обліку є господарська операція, яка впливає на стан зобов'язань, в тому числі і податкових. Надання податковому органу до перевірки всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів, тощо. Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту. Тому господарська операція, яка фактично не відбулась є нікчемною, оскільки не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платником податкового кредиту та валових витрат у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини спрямовані на використання всупереч Закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим, вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 05.10.2011 року ДПІ у Шевченківському районі м. Львова проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питань взаєморозрахунків з ПП «Пірует»за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 2464/23-118/33618403.

Проведеною перевіркою встановлено порушення: - п. 198.2., п. 198.3. ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень березень 2011 року у сумі 43415,85 грн., в тому числі за лютий 2011 року в сумі 16065,00 грн., за березень 2011 року в сумі 27350,85 грн.

В акті перевірки зазначено:

В ході проведення перевірки відповідачем використано інформацію надану ДПІ у Франківському районі м. Львова щодо перевірки ПП «Пірует» з питань дотримання податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.03.2011 року по 31.03.2011 року. В ході проведення аналізу отриманої інформації встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу незначної чисельної управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період 01.01.2011 року по 31.03.2011 року встановлено його завищення на суму 43415,85 грн., в тому числі за лютий 2011 року в сумі 16065,00 грн., за березень 2011 року в сумі 27350,85 грн.

Проведеною перевіркою відображеного показника за 01.01.2011 року по 31.03.2011 року у загальній сумі 111460,00 грн. на підставі наданих документів, а саме декларації з ПДВ, Додатку № 5, уточнюючого розрахунку до декларації. Внаслідок чого встановлено завищення задекларованих ПП «Центр Безпеки Бізнесу»показників у рядку 10.1 Декларації «Придбання з податком на додану вартість на митній території України товарів, послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20%», всього на суму 43415,85 грн. Вказана сума віднесена ПП «Центр Безпеки Бізнесу»до податкового кредиту в січні-березні 2011 року по ПП «Пірует» згідно податкових накладних.

24.10.2011 року ДПІ у Шевченківському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення рішення № /26787, яким згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки № 2464/23-118/33618403 від 05.10.2011 року, встановлено порушення п. 198.2., п. 198.3. ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим позивачу зменшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість, усього 43417,00 грн., в тому числі за основним платежем 43416,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№ 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, ЦК України, ПК України, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 180.1. ст. 180 ПК України, платником податку є, зокрема: будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Згідно п. 198.2. ст. 198 цього ж Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3. ст. 198 цього ж Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6. ст. 198 цього ж Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 цього ж Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 123.1. ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються висновки акту перевірки щодо завищення податкового кредиту позивачем за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року, оскільки виникнення права позивача на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, які підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку.

Позивачем в обґрунтування реальності (фактичності) здійснення господарських операцій надано суду копії: - договору № 1103-16 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 11.03.2011 року, укладеного між позивачем (як замовником) та ПП «Пірует»(як виконавцем), згідно якого виконавець забезпечує встановлення та ремонт системи відео спостереження, згідно кошторису, а замовник приймає виконані виконавцем роботи та оплачує їх вартість у встановленому даним договором порядку; - довідки про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2011 року (форма № КБ-3), підписаної між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та генпідрядником (ПП «Пірует») з найменування будівництва та його адреса ремонт системи відео спостереження; - акту виконаних будівельних робіт № 11/03-04 за березень 2011 року (форми № КБ-2в), укладеного відповідно до договору № 1103-16 від 11.03.2011 року, підписаної між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та генпідрядником (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних робіт ремонт системи відео спостереження; - підсумкової відомості ресурсів за березень 2011 року; - податкової накладної № 40 від 11.03.2011 року виданої позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - довідки про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2011 року (форма № КБ-3), підписаної між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та генпідрядником (ПП «Пірует») з найменування будівництва та його адреса встановлення системи відео спостереження; - акту виконаних будівельних робіт № 11/03-05 за березень 2011 року (форми № КБ-2в), укладеного відповідно до договору № 1103-16 від 11.03.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та генпідрядником (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних робіт встановлення системи відео спостереження; - підсумкової відомості ресурсів за березень 2011 року; - податкової накладної № 39 від 11.03.2011 року виданої позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - договору № 027-20/02 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 01.02.2011 року, укладеного між позивачем (як замовником) та ПП «Пірует»(як виконавцем), згідно якого виконавець здійснює монтаж системи охоронно тривожної сигналізації на об'єкті за адресою: м. Львів, вул. Валова, 2, згідно кошторису, а замовник приймає виконані виконавцем роботи та оплачує їх вартість у встановленому даним договором порядку; - акту виконаних будівельних робіт № 28/02-07 від 28.02.2011 року, укладеного відповідно до договору № 027-20/02 від 01.02.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та виконавцем (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних робіт монтаж системи охоронно тривожної сигналізації на об'єкті за адресою: м. Львів, вул. Валова, 2; - податкової накладної № 342 від 28.02.2011 року виданої позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - договору № 024-1/02 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 01.02.2011 року, укладеного між позивачем (як замовником) та ПП «Пірует»(як виконавцем), згідно якого виконавець здійснює монтаж системи охоронно тривожної сигналізації та контролю доступу на об'єкті відділення банку за адресою: м. Львів, вул. Франка, 79, згідно кошторису, а замовник приймає виконані виконавцем роботи та оплачує їх вартість у встановленому даним договором порядку; - акту виконаних будівельних робіт № 28/02-08 від 28.02.2011 року, укладеного відповідно до договору № 024-1/02 від 01.02.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та виконавцем (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних робіт монтаж системи охоронно тривожної сигналізації та контролю доступу на об'єкті відділення банку за адресою: м. Львів, вул. Франка, 79; - податкової накладної № 343 від 28.02.2011 року виданої позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - договору № 014-6/02 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 01.02.2011 року, укладеного між позивачем (як замовником) та ПП «Пірует»(як виконавцем), згідно якого виконавець забезпечує здійснення ремонтних робіт приміщення магазину за адресою: м. Львів, вул. Личаківському, 24 згідно кошторису, а замовник приймає виконані виконавцем роботи та оплачує їх вартість у встановленому даним договором порядку; - акту виконаних будівельних робіт № 28/02-09 від 28.02.2011 року, укладеного відповідно до договору № 014-6/02 від 01.02.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та виконавцем (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних ремонтні роботи приміщення магазину за адресою: м. Львів, вул. Личаківському, 24; - акту виконаних будівельних робіт № 21/03-11 від 21.03.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та виконавцем (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних ремонтні роботи приміщення магазину за адресою: м. Львів, вул. Личаківському, 24; - податкових накладних № 88, 344 від 28.02.2011 року та від 21.03.2011 року виданих позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - договору № 04/01 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 24.01.2011 року, укладеного між позивачем (як замовником) та ПП «Пірует»(як виконавцем), згідно якого виконавець забезпечує здійснення монтажу системи охоронної сигналізації та контролю доступу за адресою: м. Львів, вул. Валова, 4 згідно кошторису, а замовник приймає виконані виконавцем роботи та оплачує їх вартість у встановленому даним договором порядку; - акту виконаних будівельних робіт № 31/01-07 від 31.01.2011 року, підписаного між замовником (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») та виконавцем (ПП «Пірует») з найменуванням виконаних ремонтні роботи приміщення магазину за адресою: м. Львів, вул. Личаківському, 24; - податкової накладної № 102 від 31.01.2011 року виданої позивачу його контрагентом ПП «Пірует», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; - договорів підряду № 6-01/М-2011 від 26.01.2011 року, № 1-01/М-2011 від 10.01.2011 року, № 2-01/М-2011 від 04.01.2011 року, № 14-03/11 від 02.03.2011 року, № 1-01/М-2011 від 04.01.2011 року, укладених між ЗАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», ТОВ «Сінево-Україна», ПП «Комсервіс», ОСОБА_1 (як замовниками) та ПП «Центр Безпеки Бізнесу»(як підрядником) згідно яких замовник доручає, а підрядник виконати роботи зазначені у вказаних договорах; - актів надання послуг (виконання робіт) № 70 від 25.03.2011 року, № 108 від 31.03.2011 року, № 27 від 28.02.2011 року, № 109 від 31.03.2011 року, № 25 від 31.01.2011 року, укладених відповідно до договорів підряду № 6-01/М-2011 від 26.01.2011 року, № 1-01/М-2011 від 10.01.2011 року, № 2-01/М-2011 від 04.01.2011 року, № 14-03/11 від 02.03.2011 року, № 1-01/М-2011 від 04.01.2011 року, підписаного між замовниками (ЗАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», ТОВ «Сінево-Україна», ПП «Комсервіс», ОСОБА_1.) та виконавцем (ПП «Центр Безпеки Бізнесу») з найменуванням виконаних робіт; - виписок банку за 11.01.2011 року, 19.01.2011 року, 02.02.2011 року, 23.02.2011 року, 01.03.2011 року, 15.03.2011 року, 21.03.2011 року, 28.03.2011 року, 29.03.2011 року, 30.03.2011 року, 06.04.2011 року, 07.04.2011 року, 08.04.2011 року, 18.04.2011 року з призначенням платежу оплата за виконані роботи згідно вищезазначених актів виконаних робіт; - Ліцензії виданої позивачу 09.09.2010 року Державним департаментом пожежної безпеки, МНС України на здійснення проектування, монтаж, технічне обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінка протипожежного стану об'єктів; - Ліцензії виданої позивачу 02.11.2010 року МВС України на надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності; - Ліцензії виданої позивачу 01.09.2010 року Інспекцією Державної архітектурно - будівельного контролю у Львівській області на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком); - Дозволу № 46-01082 виданого позивачу 22.07.2010 року Львівською філією Українського державного центру радіочастот на реалізацію радіоелектронних засобів та вимірювальних пристроїв; - листа контрагента позивача ПП «Пірует» про те, що останнє підтверджує включення виданих податкових накладних в податкових деклараціях з ПДВ, Додатку 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за період з січня по березень 2011 року.

Судом не враховуються висновки акту перевірки податкового органу про безпідставність включення до складу податкового кредиту суми ПДВ за операціями, що проведені з контрагентом позивача без фактичного здійснення господарської діяльності, оскільки виникнення права позивача на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів бухгалтерського обліку в підтвердження такого проведення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій та правомірності включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість подано суду копії: податкових накладних, актів виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3), актів надання послуг (виконання робіт), доказів про оплату за отримані роботи, надані послуги.

Податковий кодекс України не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Якщо контрагент позивача не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо контрагентів позивача. Відповідачем невиконання вказаного обов'язку контрагентом позивач жодними належними та допустимими доказами не підтверджено. Припущення зазначені в акті перевірки не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку, права на віднесення сплачених ним у ціні товару та послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обов'язки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Саме на податковий орган покладений обов'язок контролю за сплатою податкових зобов'язань із врахуванням конституційного принципу щодо індивідуальності зобов'язань сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а відтак вказані податковим органом заперечення не можуть бути причиною позбавлення позивача на віднесення сплачених ним у ціні послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог. Мету та реальність здійснення позивачем господарських операцій на які платник податку (позивач) посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого ПДВ до податкового кредиту, відповідачем беззаперечними доказами спростовані не були.

Обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання у контрагента послуг, на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) податку на додану вартість до податкового кредиту відповідачем не спростовано.

По суті даного спору Податковий кодекс не пов'язує право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних перевірок, та не ставить право платника податку на бюджетне відшкодування в залежність від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету іншими учасниками (контрагентами) по всьому ланцюгу товарообігу. Чинне законодавство не встановлює обов'язок покупця сплачувати ПДВ повторно ще й до бюджету в разі, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з врахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару. ПДВ, яке включене до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету.

З урахуванням вимог ПК України , покупець сплачує суму ПДВ у ціні товару безпосередньо продавцю, тому не може в подальшому у будь-якому вигляді впливати на надходження чи на ненадходження цих сум ПДВ до Державного бюджету.

Надані позивачем докази дають суду достатні підстави для висновку про сплату позивачем сум податку на додану вартість у ціні придбаних послуг контрагенту, який мав статус платників податку на додану вартість.

Таким чином, мету та реальність здійснення позивачем господарських операцій на які платник податку (позивач) посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого ПДВ до податкового кредиту, відповідачем беззаперечними доказами спростовані не були.

Відповідач також вказує про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та ПП «Пірует», посилаючись на те, що у згаданого підприємства відсутня матеріально-технічна база для надання відповідних послуг, трудові ресурси, таке відсутнє за юридичною адресою.

Вказане судом не враховується, оскільки наявність чи відсутність матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, відсутність за юридичною адресою не є самостійними правовими підставами для визнання правочину нікчемним, виключення з податкового кредиту суму податку на додану вартість.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України , згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини спрямовані на використання всупереч Закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим, вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис зазначеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків відмовлено у наданні податкових вигод, зокрема, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова № /26787 від 24.10.2011 року у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість, усього 43417,00 грн. (в тому числі за основним платежем 43416,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1,00 грн.) є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки судом встановлено відсутність порушень позивачем вимог п. 198.2., п. 198.3. ст. 198 ПК України, відповідно відсутні підстави застосування до позивача відповідальності встановленої п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року у справі № 2а-13784/11/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар