Справа № 815/5240/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/5240/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області до Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області про визнання дій неправомірними, визнання постанов незаконними та такими, що підлягають скасуванню, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області (далі - УПФУ в Ренійському районі) з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Ренійського РУЮ) про визнання неправомірними дії ВДВС Ренійського РУЮ щодо повернення вимоги №Ф77У від 27.03.2012 року та вимоги №Ф71У від 01.04.2013 року, визнання постанови ВДВС Ренійського РУЮ від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням № 32300680 та постанови ВДВС Ренійського РУЮ від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф71У від 01.04.2013 року за виконавчим провадженням № 37730269 незаконними та такими, що підлягають скасуванню, зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ відновити виконавче провадження №32300680 з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф77У від 27.03.2012 року та виконавче провадження №37730269 з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф71У від 01.04.2013 року, зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ розглянути клопотання УПФУ в Ренійському районі від 16.04.2014 року та звернутись до Ренійського районного суду Одеської області із поданням про розшук боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ вжити заходів з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням №32300680 щодо примусового стягнення боргу у розмірі 2255,85 грн. та вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф71У від 01.04.2013 року за виконавчим провадженням №37730269 щодо примусового стягнення боргу у розмірі 4010,30 грн. з ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні в ВДВС Ренійського РУЮ знаходились вимоги про сплату боргу №Ф77У від 27.03.2012 року та № Ф-71-У від 01.04.2013 року про стягнення боргу на користь позивача з ФОП ОСОБА_1 (далі - боржник). 02.09.2014 року позивачем отримано копії постанов відповідача №32300680 та №37730269 від 28.08.2014 року щодо повернення вказаних виконавчих документів без виконання на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На думку позивача, відповідачем не в повній мірі вчинено дії з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф77У від 27.03.2012 року та вимоги про сплату боргу № Ф-71-У від 01.04.2013 року, крім того повернення виконавчих документів вчинено відповідачем із порушенням Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом (а.с. 2-5).

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також просив задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в адміністративному позові (а.с. 31-32).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином та своєчасно про дату, час, місце судового засідання, жодних заяв про відкладення розгляду справи не надав, у зв'язку з чим його неявка в судове засідання була визнана судом неповажною, та ухвалено рішення про розгляд справи за його відсутності.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не здійснювалося.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

23.04.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Ренійського РУЮ Полівенко О.В. відкрито виконавче провадження № 32300680 з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф77У від 27.03.2012 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в розмірі 4010,30 грн., боржнику надано строк для добровільного виконання рішення до 03.05.2012 року (а.с. 66-67).

Судом встановлено, що вказана вимога знаходилось на примусовому виконанні в відділі ДВС з 23.02.2012 року по 28.08.2014 року (2 роки 6 місяців та 5 днів).

Під час здійснення виконавчого провадження № 32300680 посадовими особами ВДВС Ренійського РУЮ здійснено наступні заходи з примусового виконання рішення:

- 02.07.2012 року державним виконавцем викликано боржника до відділу ДВС на 12.07.2012 року (а.с. 46), докази отримання виклику державного виконавця боржником в матеріалах виконавчого провадження відсутні;

- 07.07.2012 року держаним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника та встановлено, що домоволодіння зачинено, перевірити майновий стан не є можливим (а.с. 70);

- перевірено майновий стан боржника та отримано відповідь начальника РЕВ ДАІ з обслуговування Болградського та Ренійського районів щодо відсутності зареєстрованих транспортних засобів за боржником (а.с. 69), відповідь УПФУ в Ренійському районі щодо відсутності відомостей про отримання боржником пенсії та місця праці боржника (а.с. 71); відповідь ДПС України про відсутність інформації про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/ або фізичними особами - підприємцями за боржником (а.с. 72).

- 24.09.2012 року держаним виконавцем направлено запит до районного відділу міліції про примусовий привід боржника до відділу ДВС (а.с. 74-75);

- 15.10.2012 року відповідачем направлено подання до Ренійського районного суду Одеської області щодо оголошення розшуку боржника (а.с. 65);

- 15.10.2012 року постановою ВДВС Ренійського РУЮ зупинено виконавче провадження № 32300680 на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у в'язку із оголошенням розшук боржника (а.с. 63);

- 21.03.2013 року ухвалою Ренійського районного суду Одеської області оголошено у розшук боржника (а.с. 61);

- 03.04.2013 року відповідачем направлено ухвалу Ренійського районного суду Одеської області для виконання до Ренійського РВ УМВС в Одеській області (а.с. 59);

- 28.08.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Ренійського РУЮ виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України № 606 (а.с. 53).

Окрім цього, 24.04.2013 року постановою державного виконавця ВДВС Ренійського РУЮ Колєвою С.М. відкрито виконавче провадження № 37730296 з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф71У від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки на користь пенсійного фонду України в розмір 2255,85 грн., боржнику надано строк для добровільно виконання рішення до 30.04.2013 року (а.с. 10, 52).

Судом встановлено, що вказана вимога знаходилось на примусовому виконанні в відділі ДВС з 24.04.2013 року по 28.08.2014 року (1 рік 4 місяці 4 дні).

Під час здійснення виконавчого провадження № 37730296 посадовими особами ВДВС Ренійського РУЮ здійснено наступні заходи з примусового виконання рішення:

- 13.06.2013 року викликано боржника до відділу ДВС (а.с. 46), докази отримання виклику державного виконавця боржником в матеріалах виконавчого провадження відсутні;

- 21.06.2013 року направлено запит до районного відділу міліції про примусовий привід боржника до відділу ДВС (а.с. 44-45);

- 05.07.2013 року ВДВС Ренійського РУЮ повідомлено про виконання примусового приводу шляхом письмового повідомлення боржника про необхідність з'явитись до відділу ДВС 08.07.2013 року (а.с. 42-43);

- 18.05.2013 року перевірено майновий стан боржника та отримано відповідь ДПС України про відсутність інформації про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/ або фізичними особами - підприємцями за боржником ОСОБА_1 (а.с. 47);

- 30.04.2013 року виконавче провадження № 37730269 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 40339003, яке веде ВДВС Ренійського РУЮ (а.с. 48), одночасно з чим постановою ВДВС Ренійського РУЮ від 30.04.2014 року зупинено виконавче провадження № 37730269 на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у в'язку із оголошенням розшук боржника (а.с. 50);

- 28.08.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Ренійського РУЮ виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України № 606 (а.с. 77).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення державний виконавцем дій щодо повернення виконавчих документів, вимоги про сплату боргу №Ф77У від 27.03.2012 року та вимоги про сплату боргу № Ф71У від 01.04.2013 року, та винесення постанов №37730269 та №32300680 від 28.08.2014 року про повернення вказаних виконавчих документів стягувачеві.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року в редакції чинній на момент вчинення дій та винесення оскаржуваних постанов (далі - Закон України № 606).

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до законів підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року в редакції чинній на момент вчинення дій та винесення оскаржуваних постанов (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до ст. 1 вказаного закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 40 Закону України №606 передбачені умови оголошення розшуку боржника - фізичної особи: у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції № 512/5 перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України № 606, виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини.

Так, відповідно до п. 3.10 Інструкції № 512/5, за наявності обставин, передбачених статтею 38 Закону, державний виконавець має право винести постанову про зупинення виконавчого провадження. У такому випадку державний виконавець у постанові про зупинення виконавчого провадження обов'язково обґрунтовує необхідність такого зупинення з посиланням на фактичні обставини справи, які дійсно унеможливлюють подальше проведення виконавчих дій або можуть призвести до порушення прав сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України № 606, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 2 ст. Закону України № 606, виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 38 цього Закону - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України № 606 протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Відповідно ч. 5 ст. 37 Закону України № 606, після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Вичерпні підстави повернення виконавчого документу стягувачеві визначено статтею 47 Закону України № 606. Відповідно до п. 7 ч. 1 вказаної статті, в разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Вимоги до постанови та акту державних виконавців передбачені пп. 1.5.1 та пп. 1.5.2 Інструкції № 512/5.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. визначених

Умовою для повернення виконавчого документу на підставі обставин, у ч.1 ст. 47 Закону України №606 є те, що визначені вказаною частиною статті обставини повинні бути зафіксовані відповідним актом державного виконавця, складеним відповідно до приписів п. 1.5.2 Інструкції № 512/5.

Судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваних постанов в матеріалах виконавчих проваджень №32300680 та №37730269 відсутні відповідні акти державних виконавців, що є порушенням державним виконавцем приписів ч. 2 ст. 47 Закону України № 606.

Окрім цього, відповідно до вимог п. 3.17 Інструкції №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Проте оскаржувані постанови державного виконавця, в порушення вимог п. 3.17 Інструкції №512/5, не містять в собі результатів виконання рішень.

В постановах державних виконавців №32300680 та №37730269 від 28.08.2014 року також безпідставно зазначено про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки в матеріалах виконавчих проваджень №32300680 та №37730269 відсутні докази щодо накладення такого арешту на майно боржника в межах їх виконання.

Судом також встановлено, що 30.04.2013 року виконавче провадження №37730269 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №40339003, яке веде ВДВС Ренійського РУЮ (а.с. 48).

Відповідно до п. 3.8.8 Інструкції № 512/5, за наявності підстав для завершення виконавчого провадження виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Натомість в матеріалах виконавчого провадження №37730269 постанова державного виконавця про виведення вимоги про сплату боргу № Ф71У від 01.04.2013 року зі зведеного виконавчого провадження №40339003 відсутні, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що державним виконавцем при винесенні постанови № 37730269 від 28.08.2014 року було порушено і вимоги п. 3.8.8 Інструкції № 512/5.

Судом також встановлено, що на момент винесення відповідачем оскаржуваних постанов, виконавчі провадження №32300680 та №37730269 були зупинені.

Ураховуючи, що положеннями ч. 4 ст. 37 Закону України № 606 встановлені обмеження здійснення дій державним виконавцем протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, та в матеріалах виконавчих проваджень №32300680 та №37730269 відсутні докази поновлення виконавчих проваджень в порядку ч. 5 ст. 37 Закону України №606, суд приходить до висновку, що провадження (здійснення) виконавчих дій 28.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Ренійського РУЮ у виконавчих провадженнях №32300680 та №37730269 шляхом повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України № 606 без поновлення є порушенням норм Закону України №606 та Інструкції №512/5.

Судом також встановлено, що в матеріалах виконавчих проваджень №32300680 та №37730269 відсутні докази здійснення державними виконавцями ВДВС Ренійського РУЮ заходів щодо встановлення місця реєстрації боржника та розшуку нерухомого майна боржника в порядок та спосіб, визначений ст. 40 Закону України №606 та п. 3.12 Інструкції 512/5.

З огляду на зазначене, суд приходить також до висновку, що держаними виконавцями ВДВС Ренійського РУЮ в межах виконання виконавчих проваджень №32300680 та №37730269 було порушено вимоги щодо оголошення та проведення дій з оголошення розшуків боржника та його майна, безрезультатність зі спливом строку яких слугували підставою для повернення виконавчих документів стягувану за виконавчими провадженнями №32300680 та № 37730269 на підставі п. 7 ч. 1 ст.47 Закону України № 606.

Суд також погоджується з доводами позивача щодо порушення державним виконавцем ВДВС Ренійського РУЮ строків винесення оскаржуваної постанови №32300680, оскільки постанова ВДВС Ренійського РУЮ від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі №Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням № 32300680 винесена не через рік, як встановлено п. 7 ч. 1 ст.47 Закону України № 606, а через 1 рік та 5 місяців, при цьому, з моменту оголошення розшуку боржника ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 21.03.2013 року будь-яких інших дій з примусового виконання рішення державним виконавцем не здійснювалось.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для вчинення дій щодо повернення виконавчих документів стягувачу за виконавчими провадженнями № 2300680 та №37730269 на підставі п. 7 ч. 1 ст.47 Закону України № 606, окрім цього, державний виконавець ВДВС Ренійського РУЮ при прийнятті спірних постанов діяв у спосіб, що не передбачений положеннями Закону України № 606 та Інструкції № 512/5.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій ВДВС Ренійського РУЮ щодо повернення вимоги № Ф77У від 27.03.2012 року та вимоги № Ф71У від 01.04.2013 року, визнання постанови ВДВС Ренійського РУЮ від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням № 32300680 та постанови ВДВС Ренійського РУЮ від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф71У від 01.04.2013 року за виконавчим провадженням № 37730269 незаконними та такими, що підлягають скасуванню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ відновити виконавче провадження № 32300680 з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф77У від 27.03.2012 року та виконавче провадження № 37730269 з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф71У від 01.04.2013 року, зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ розглянути клопотання УПФУ в Ренійському районі від 16.04.2014 року та звернутись до Ренійського районного суду Одеської області із поданням про розшук боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язання ВДВС Ренійського РУЮ вжити заходів з примусового виконання вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням № 32300680 щодо примусового стягнення боргу у розмірі 2255,85 грн. та вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф71У від 01.04.2013 року за виконавчим провадженням № 37730269 щодо примусового стягнення боргу у розмірі 4010,30 грн. з ОСОБА_1, оскільки відповідні дії є обов'язком загального характеру державного виконавця при здійсненні ним заходів примусового виконання рішень в порядку Закону України № 606 та належить виключно до його компетенції.

З приписів норм чинного законодавства вбачається неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації його відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Натомість, відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності вчинених дій та прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, з урахуваннях встановлених в судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області до Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області про визнання дій неправомірними, визнання постанов незаконними та такими, що підлягають скасуванню, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області щодо повернення вимоги № Ф77У від 27.03.2012 року та вимоги № Ф71У від 01.04.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф77У від 27.03.2012 року за виконавчим провадженням №32300680

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області від 28.08.2014 року про повернення вимоги УПФУ в Ренійському районі № Ф71У від 01.04.2013 року за виконавчим провадженням №37730269.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.