Справа № 808/1306/13-а, ПР/808/22/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року 11:30Справа № 808/1306/13-а провадження №ПР/808/22/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складісудді Бойченко Ю.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Заступника начальника Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчука Олександра Володимировича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) до Заступника начальника Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчука Олександра Володимировича (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №116 від 21.11.2012 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, щопозивач не виступав замовником реконструкції нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а тому відповідачем безпідставно прийнято постанову відносно позивача. Крім того, позивач зазначив, що взагалі не має права власності на об'єкт щодо якого відповідачем проводилась перевірка, оскільки право власності на вказаний об'єкт визнано рішенням суду за іншою особою. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що проведеною перевіркою об'єкту: реконструкція виробничих приміщень та прибудови під магазин за адресою: АДРЕСА_1, встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме встановлено факт експлуатації об'єкта будівництва ІІІ категорії складності не прийнятого в експлуатацію, що є порушенням п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову та застосовано до відповідача штрафні санкції. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

11 листопада 2014 року через канцелярію суду від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області надійшло клопотання про заміну відповідача - Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. В обґрунтування зазначеного клопотання посилається на те, що відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №150 «Питання функціонування територіальних органів Держаної архітектурно-будівельної інспекції» територіальний орган Держаної архітектурно-будівельної інспекції - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області перебуває в стані припинення як юридична особа публічного права. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області - територіальний орган, утворений як підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з 22.10.2014 бере участь в реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у Запорізькій області.

Суд вважає, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

Станом на 16 грудня 2014 року Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області не припинена та не виключена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як юридична особа.

Крім того відповідачем у справі є не Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, а посадова особа - Заступник начальника Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчук Олександра Володимировича.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09.11.2012 співробітниками інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, на підставі направлення на перевірку №1739-10 від 01.11.2012, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ФОП ОСОБА_2, об'єкт: реконструкція виробничих приміщень та прибудови під магазин за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено факт експлуатації об'єкта будівництва ІІІ категорії складності не прийнятого в експлуатацію, що є порушенням п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі акту перевірки відповідачем 09.11.2012 прийнято припис №113 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивача зобов'язано усунути виявлене порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Крім того, 21.11.2012 відповідачем прийнято постанову №116 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в розмірі 100 620,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятою постановою, звернувся із позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553). Відповідно до пп. 1, 3 п. 2 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. Згідно з пп. 3 п. 2 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Пунктом 5 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

З матеріалів справи встановлено, що при перевірці відповідачем встановлено порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування. Згідно ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності, за порушення ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», став висновок відповідача про експлуатацію позивачем об'єкта будівництва ІІІ категорії складності не прийнятого в експлуатацію, розташованого за адресою:АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд критично оцінює такий висновок відповідача, оскільки відповідно до статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038), усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Проте, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтвердили, що об'єкт, який перевірявся, відноситься саме до III категорії складності, як це зазначено в акті перевірки, оскільки відповідно до вищезазначених норм віднесення об'єкта будівництва до певної категорії складності знаходиться поза межами компетенції відповідача.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що об'єкт, який позивачем експлуатувався, на думку відповідача, без введення в експлуатацію розташований за адресою: АДРЕСА_2, а не за адресою: АДРЕСА_1, як зазначено в акті перевірки, що підтверджується договором оренди земельної ділянки укладеним між позивачем та Оріхівською міською радою Запорізької області.

Також, судом встановлено, що об'єкт: торгово-виробничий сервісний центр, розташований за адресою: АДРЕСА_2, не належить позивачу на праві власності, оскільки рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.09.2008 по справі №2-1648/08, визнано право власності на вказаний об'єкт громадянина ОСОБА_4 Після чого, 01.09.2010 вказану будівлю на підставі договору купівлі-продажу було продано громадянину ОСОБА_5, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано лист КП «Імпульс» Пологівської районної ради (бюро технічної інвентаризації) №172/4415/02-62/6 від 09.08.2012 р., відповідно до якого за ОСОБА_2 об'єктів нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 15).

Також, суд зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки не конкретизовано, який саме об'єкт підлягав перевірці, оскільки за адресою: АДРЕСА_1, знаходяться декілька будівель, які належать на праві власності різним особам.

Щодо посилань представника відповідача на договір оренди земельної ділянки укладеним між позивачем та Оріхівською міською радою Запорізької області 17.06.2008, відповідно до умов якого позивачем орендується земельна ділянка для розміщення та обслуговування торгового-виробничого сервісного центру, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, суд зазначає, що оренда земельної ділянки жодним чином не свідчить про використання позивачем будівель розташованих на вказаній земельній ділянці, оскільки вказані приміщення можуть бути передані у користування іншим особам.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» відповідальність за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію несуть замовники будівництва об'єкта, або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно.

А враховуючи те, що позивач не виступав замовником чи підрядником реконструкції виробничих приміщень та прибудови під магазин, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, відповідачем неправомірно застосовано штрафні санкції відносно позивача.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятоїпостанови.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що відповідач при прийнятті оскаржуваноїпостанови, діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчука Олександра Володимировича №116 від 21.11.2012 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1006,20 грн. (одна тисяча шість гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко