Справа № 183/770/15
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/770/15
№ 2-а/183/59/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

10 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнути з відповідача недоплачену позивачу суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5990,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані законодавчо визначеним правом позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, відновленої згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідач заперечував проти стягнення з нього грошових коштів, вказуючи на правомірність своїх дій щодо виплати допомоги в розмірі, встановленому Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562, Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2011.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд вважає за можливе ухвалити рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17 травня 1993 року та одержує соціальні виплати згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 вказаного Закону, за 2014 рік здійснено відповідачем 28 травня 2014 року розмірі 100,00 грн. як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562, про що позивача повідомлено листом № 140 від 15 січня 2015 року.

Дії відповідача щодо нарахування та виплати одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії в розмірі, меншому ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними з огляду на наступне.

Щодо строку звернення до суду, то як вбачається з матеріалів справи позивачу виплачено допомогу 28 травня 2014 року. При цьому, з урахуванням розміру платежу, відсутності визначення чіткого строку проведення виплати, суд доходить до висновку, що про дату виплати позивач дізнався лише 15 січня 2015 року з листа відповідача, яким пояснено розмір та дату виплати допомоги. Інших доказів, які-б безсумнівно давали суду можливість визначитися із датою обізнаності позивача про проведені виплати матеріали справи не містять, внаслідок чого суд вважає строк звернення до суду з урахуванням ч.2 ст.99 КАС України таким, що не є пропущеним.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на момент здійснення виплат за визначений позивачем період щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки означена постанова з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що у 2014 році норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Проте, з 22 травня 2008 року по 2014 рік включно нормативні акти Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалися.

Таким чином суд доходить висновку, що у 2014 році при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, відповідач повинен керуватися приписами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та поклала виконання цього обов'язку на органи соціального захисту населення за місцем проживання позивача, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Водночас, розглядаючи позовні вимоги, в яких позивач просить стягнути з відповідача недоплачену позивачу суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5990,00 грн. недоплаченої суми допомоги на оздоровлення, суд приймає до уваги, що повноваження з проведення нарахування та перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення є компетенцією відповідача, як органу, уповноваженого державою на здійснення означеного перерахунку із конкретного, чітко визначеного кошторисного фонду, внаслідок чого, суд при здійсненні перерахунку не може підміняти означений компетентний орган та вважає, що належним способом захисту порушеного права буде саме зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу щорічну одноразову допомогу на оздоровлення відповідно до положень ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік, з урахуванням виплачених сум вказаної допомоги.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.162 КАС України, з метою захисту прав фізичної особи - позивача, суд вважає, що позовні вимоги, пред'явлені за 2014 рік, є правомірними і підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат, внаслідок чого позовні вимоги належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160 - 163, 183-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Д.О. Парфьонов