Справа № 826/19814/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 8/570
УХВАЛА

про відмову в закритті провадження по справі

16 березня 2015 року м. Київ № 826/19814/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді колегії суддів: головуючий суддя - Санін Б.В., судді - Кобилянський К. М., Скочок Т. О. при секретарі судового засідання Дмитрієвій В. В. розглянувши у письмовому провадженні клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог в адміністративній справі

за позовомАрбітражний керуючий ОСОБА_1
до1. Головного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України 2. Міністерства юстиції України
провизнання протиправними дії та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (надалі - Позивач/АК ОСОБА_1) до Головного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач-1/ГУЮ у м. Києві) та Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач-2/Мінюст), в якому просить суд (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.02.2015 р.):

1. Визнати протиправними висновки акту позапланової невиїзної перевірки діяльності АК ОСОБА_1 №63/10-48 від 28.11.2014 р.

2. Визнати незаконними дії Міністра юстиції України Петренка П. Д. з прийняттям наказу №2077/5 від 09.12.2014 р. про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

3. Скасувати наказ Відповідача-2 №2077/5 від 09.12.2014 р. про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

4. Визнати протиправними дії Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) стосовно застосування до АК ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на підставі подання №300 від 08.12.2014 р.

5. Визнати незаконним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яке оформлене протоколом №24/12/2014 від 23.12.2014 р., в частині застосування до АК ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на підставі подання №300 від 08.12.2014 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 р. було відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2015 р. було закінчене підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.01.2015 р. через відділ документального обігу та контролю Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання (вх. №01-5/2912/15) в якому представники Відповідача-1 просять закрити провадження у частині позовних вимог про визнання протиправними висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності АК ОСОБА_1 №63/10-48 від 28.11.2014 р.

Відповідно до положень ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд перейшов до письмового провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

При цьому, акт перевірки - це службовий документ, який стверджує факт проведення планової чи позапланової перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог земельного законодавства суб'єктами господарювання.

Вказаний акт не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи. Такий акт є лише передумовою прийняття суб'єктом владних повноважень правових актів індивідуальної дії та встановлює факти, які самі по собі не є актом застосування норм права та не встановлюють конкретні приписи до позивача.

Також, слід зазначити, що акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов'язує до вчинення будь-яких дій, оскільки акт перевірки не носить обов'язкового характеру для особи, яка перевіряється, не встановлює, припиняє або змінює правовідносини, права та обов'язки осіб, не породжує правових наслідків. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акта.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 р. № 21-237а13 (номер рішення в ЄДРСР 33770792) зазначено, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 КАС України не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Водночас, в ч.2 ст.157 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстав встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Однак, розгляд таких справ законом не віднесено до жодної юрисдикції.

Водночас, ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, за змістом наведеної норми Конституції України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Водночас, за відсутності порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане, керуючись положеннями ст.2, ст.3, ст.4, ст.17, ст.158-160 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Головного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги.

Головуючий суддя Б. В. Санін

Судді К. М. Кобилянський

Т. О. Скочок