Справа № 2а-14593/12/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/9991/29100/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Кошіля В.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012

у справі 2а-14593/11/2070

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інститут інформаційних

технологій"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інститут інформаційних технологій" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено документальну невиїзну позапланову перевірку позивача з питань взаємовідносин з ПП "Мастер Кар" за період з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт №1378/2305/22723472 від 29.04.2011.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п.7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4, пп.7.5.1 п.7.5, пп. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР.

На підставі зазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 23.05.2011 року.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та ПП "Мастер Кар" було укладено договори № 0855/01-10 від 08.07.2010 року, № 0855/02-10 від 29.07.2010 року, № 0855/03-10 від 06.08.2010 року щодо роботи по розробці бібліотек спеціалізованих перетворень та форматів даних для інфраструктур відкритих ключів ICAO/EAC; роботи по розробці уніфікованої програмної мережевої платформи для криптомодулів та поточних шифраторів; роботи по розробці інструментальної програмної платформи для автоматизованої збірки двійкових образів внутрішнього програмного забезпечення криптомодулів та поточних шифраторів.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судами, фактичне виконання укладених між позивачем та ПП "Мастер Кар" договорів засвідчується належним чином складеними податковими та видатковими накладними, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). Розрахунки між сторонами проведено в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківські рахунки товариств.

Придбання у контрагента товару використано товариством у власній господарській діяльності, зокрема, реалізовано ПАТ "УкрСиббанк", ВАТ "КП ОТІ" готової продукції.

При цьому колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилили твердження контролюючого органу про нікчемність спірних договорів з підстав, встановлених актами зустрічних перевірок контрагентів позивача, оскільки, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки. Вказані ж в актах податкових органів недоліки, допущені суб'єктами господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки, чинне законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Разом з тим, як встановлено судами, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б відсутність фактичного виконання господарських операцій, узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаність з такими діями постачальників, у зв'язку з чим твердження податкового органу про нікчемність укладених позивачем в охоплений перевіркою період правочинів є необґрунтованими належними засобами доказування припущеннями.

Рішення судів попередніх інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі 2а-14593/11/2070 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі 2а-14593/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді В.В. Кошіль
С.Е. Острович