Справа № 808/4471/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 рокусправа № 808/4471/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення надмірно сплачених сум податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості від 14.01.2014 №112050000/2014/000010/1 та від 03.04.2014 №112050000/2014/2014/000129/1. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, Запорізька митниця Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, а в задоволенні позовної заяви позивача відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2013 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією Jalarm Agri export Індія, продавець), був укладений контракт № 49, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походженням з Індії "арахіс сирий у ядрах".

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07.11.2013р. сторонами зазначеного вище контракту була підписана Специфікація №1 відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар індійського походженням:

арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон (нетто) за ціною 990 доларів США за тону,

арахіс сирий в ядрах розміром 60/70 сорту Bold врожаю 2013 року, в кількості 76МТ (нетто) за ціною 970 доларів США за тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 111 340, 00 (сто одинадцять тисяч триста сорок доларів 340 центів США на умовах 100% документарного інкасо.

13.01.2014 року до митного поста "Запоріжжя - центральний" Запорізької митниці Міндоходів декларантом позивача була подана для митного оформлення зазначеного вище товару електронна митна декларація якій було присвоєно № 112050000/2014/000300 на товар "арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон (нетто) за ціною 990 доларів США за тону, арахіс сирий в ядрах розміром 60/70 сорту Bold врожаю 2013 року, в кількості 76МТ (нетто) за ціною 970 доларів США за тону".

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем до митної декларації № 112050000/2014/000300 від 13.01.2014р. були надані наступні товаросупровідні та товаротранспортні документи на вантаж: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 № 112/2012/0000126; міжнародні автомобільна накладна (CMR) від 153997 від 10.01.2014р.,№ 276204 від 10.01.2014, 936/1 від 10.01.2014р., коносамент (Bill of Landing) від №951229044 від 06.12.2013р, №951229045 від 06.12.2013р.,платіжне доручення №40 та №41 від 26.12.2013р., бухгалтерська виписка 147 від 27.12.2013р, інвойс JAE/C171/2013-2014 від 26.11.2013р. та JAE/C172/2013-2014 від 26.11.2013р., пакувальний лист б/н від 26.11.2013р., зовнішньоекономічний контракт №49 від 07.11.2013р., специфікація №1 від 07.11.2013р., дозволи різних видів супутнього контролю, фіто санітарний сертифікат від 04.12.2013р. № 52РС167765, від 04.12.2013р №52РС167766, сертифікат про походження товару загальної форми від №254 від 04.12.2013р., заява імпортера №3 від 08.01.2014р., сертифікат якості ТUV (I)4781/13-14 від 02.12.2013р., ТUV (I)4782/13-14 від 02.12.2013р, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 08.01.2014 № 3.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: 1)пунктом 6 розділу 2 специфікації 1 від 07.11.2013р. до контракту №49 від 07.11.2013р. передбачено наявність такого документу як фумігаційний сертифікат, який до митного оформлення надано не було; 2) в інвойсах №JAE /С171/2013-2014 від 26.11.2013 та № №JAE /С172/2013-2014 від 26.11.2013 номери коносаментів зазначені не повністю (951229044 та 95129045 відповідно) а в сертифікатах якості № TUV (1)4781/13-14 від 02.12.2013 та TUV (1)4782/13-14 від 02.12.2013 номери вказано MAEU 951229044 та MAEU 951229045 відповідно, що не дає змоги ідентифікувати поставку

У відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України, 14.01.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для митної вартості товару, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.4. інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта"

14.01.2014 декларантом додатково надано: Прайс-лист виробника товару за листопад 2013року; Звіт про незалежну експертну оцінку№333 від 22.12.2013р., Митна декларація країни відправлення №8683198 від 28.11.2013р та №8683243 від 28.11.2013р завірені печаткою постачальника товару., Фумігаційні сертифікати №AMD/ALP/13-14/12/008 від 02.12.2013 року та AMD/ALP/13-14/12/008 від 02.12.2013р.

Незважаючи на подання декларантом в повному обсязі додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Запорізькою митницею видано рішення про коригування митної вартості товарів від 14.01.2014р. № 112050000/2014/000010/1 за 6-м методом митної оцінки за ціною коригування 1,41 доларів США за кг. Джерелом коригування митної вартості товару за шостим (резервним) методом митний орган визначив митні декларації №125130000/2014/400098 від 10.01.2014р. №125110000/2014/000227 від 10.01.2014, №807100000/2014/000603 від 13.01.2014р.

Окрім того, своє рішення про коригування митної вартості товару відповідач-1 обґрунтував тим, що документи які надані до митного оформлення товару містять ряд розбіжностей: 1)пунктом 6 розділу 2 специфікації 1 від 07.11.2013р. до контракту №49 від 07.11.2013р. передбачено наявність такого документу як фумігаційний сертифікат, який до митного оформлення надано не було; 2) в інвойсах №JAE /С171/2013-2014 від 26.11.2013 та № №JAE /С172/2013-2014 від 26.11.2013 номери коносаментів зазначені не повністю (951229044 та 95129045 відповідно) а в сертифікатах якості № TUV (1)4781/13-14 від 02.12.2013 та TUV (1)4782/13-14 від 02.12.2013 номери вказано MAEU 951229044 та MAEU 951229045 відповідно, що не дає змоги ідентифікувати поставку

Додатково надані декларації країни відправлення містять наступні розбіжності: вказані в деклараціях країни відправлення пломби відмінні від пломб зазначених в інвойсах № JAE/C171/2013-2014 від 26.11.2013р. та JAE/C172/2013-2014 від 26.11.2013р., в деклараціях країни відправлення зазначено умови поставки FOB, а в інвойсах JAE/C171/2013-2014 від 26.11.2013р. та JAE/C172/2013-2014 від 26.11.2013р. зазначено умови поставки CIF.

У зв'язку з незгодою з визначеною відповідачем-1 митною вартістю товару позивач, на підставі частини сьомої статті 55 МК України, скористався правом на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг за митною декларацією № 112050000/2014/000332 від 14.01.2014, за ціною товару, визначеною митним органом.

17.10.2012року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією DIVYA CORPORATION" (Індія, продавець), був укладений контракт № 17, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походженням з Індії "арахіс сирий у ядрах, арахіс бланширований у ядрах ".

Відповідно до базисних умов поставки (п.3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07.02.2014р . сторонами зазначеного вище контракту була підписана Специфікація №3 відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар індійського походження: арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37650 тон (нетто) за ціною 1280,00 доларів США за тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 48192,00 (сорок вісім тисяч сто дев'яносто два долари 00 центів США на умовах безвідкличного документарного непідтвердженого акредитиву..

31.03.2014 року до митного поста "Запоріжжя - центральний" Запорізької митниці Міндоходів декларантом позивача була подана для митного оформлення зазначеного вище товару електронна митна декларація якій було присвоєно № 112050000/2014/0007027 на товар "арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37650 тон (нетто) за ціною 1280,00 доларів США за тону. ".

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем подано митному органу наступні товаросупровідні та товаротранспортні документи на вантаж: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.12 № 112/2012/0000126; міжнародні автомобільна накладна (CMR) від 276218 від 28.03.2014р., коносамент (Bill of Landing) від MSCUI0901786р., платіжне доручення №40 та №41 від 26.12.2013р., лист 81/07-209 від 18.03.2014р., бухгалтерська виписка 44 від 27.03.2014р., інвойс DC/PEE/055 від 19.02.2014р.,пакувальний лист б/н від 19.02.2014р., зовнішньоекономічний контракт №17 від 17.10.2012р., специфікація №3 від 07.02.2014р., дозволи різних видів супутнього контролю, фіто санітарний сертифікат від № 52РС199981, сертифікат про походження товару загальної форми від №40514 від 03.03.2014р., сертифікат якості 040865А від 03.03.2014р., платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів № 139 від 26.03.2014р.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: специфікацією від 07.02.2014р №3 до контракту від 17.10.2012 №17 передбачена наявність страхового полісу, хоча до митного оформлення зазначений документ наданий не був.

У відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України, 31.03.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.5) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта"

03.04.2014 декларантом додатково надано: виписка з бухгалтерської документації №44 від 27.03.2014 року, прайс-лист виробника товару від 07.02.2014 року, копія митної декларації країни відправлення від 21.02.2014р. №1190336, висновок ТПП №ОИ-104 від 01.04.2014р., страховий поліс 38808 від 19.02.2014р. Також за власним бажанням декларантом було надано комерційні пропозиції чотирьох інших виробників від 01.04.2014р., цінова інформація з інтернет - ресурсу від 01.04.2014р, лист про цінову інформацію на товар №46 від 02.04.2014р.

Незважаючи на подання декларантом в повному обсязі додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Запорізька митниця видає рішення про коригування митної вартості товарів від 03.04.2014р. № 112050000/2014/000129/1 за 6-м методом митної оцінки за ціною коригування 1,41 доларів США за кг. Джерелом коригування митної вартості товару за шостим (резервним) методом митний орган визначив митну декларацію №100270001/2014/024814 від 18.02.2014р.

Окрім того, своє рішення про коригування митної вартості товару відповідач-1 обґрунтував тим, що під час розгляду документів які надані до митного оформлення товару містять ряд розбіжностей: У наданому страховому сертифікаті від 19.02.2014 №38808 зазначені умови поставки CIF - без зазначення географічного пункту поставки, У декларації країни відправлення від 21.02.2014 №1190336 зазначено умови поставки FOB, натомість в інвойсі від 19.02.2014 №DC/PEE/055 та контракті від 17.10.2012 №17 - умови поставки CIF-UA Одеса., У комерційній пропозиції від виробника Anay Agro від 01.04.2014 б/н зазначені умови поставки CIF без зазначення географічного пункту поставки товару., Бухгалтерська виписка покупця-резидента від 27.03.2014 №44 містить відомості про взаєморозрахунки з нерезидентом та підтверджує тільки рух коштів., В прайс-листі виробника не зазначено умови поставки товарів., також в рішенні зазначалося , що в наданих документах "не міститься в повному обсязі інформація щодо умов продажу товару."

У зв'язку з незгодою з визначеною відповідачем-1 митною вартістю товару позивач, на підставі частини сьомої статті 55 МК України, скористався правом на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг за митною декларацією від №112050000/2014/0007360 від 03.04.2014р., за ціною товару, визначеною митним органом.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги в зазначеній частині слід задовольнити з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За приписом статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

У якості причини неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товару у спірних рішеннях відповідачем-1 зокрема зазначено те, що подані до митного оформлення товару документи не містять всіх даних, відповідно до обраного декларантом методу, однак ані у рішенні, ані у запереченнях представника відповідача-1 не зазначено, яких саме даних не містять подані документи. Друга причина, вказана відповідачем у спірному рішенні - наявність розбіжностей у поданих документах. З цього приводу суд зазначає, що зазначені у цій частині спірного рішення розбіжності по суті не є розбіжностями, оскільки не містять суперечностей з іншими поданими позивачем документами та не впливають на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару.

Крім того, у спірних рішеннях відповідач-1 у якості причини неможливості визначення митної вартості за першим методом зазначив про те, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, не визначені достовірно, декларантом не подано документи, які підтверджують митну вартість.

З цього слід зазначити, що по-перше, відповідачем-1 у рішенні жодним чином не зазначено, у зв'язку з якими фактичними обставинами відповідач-1 дійшов вищезазначеного висновку, по-друге, відповідачем-1 у спірному рішенні не зазначено про наявність застережень, щодо застосування першого методу, визначених у частині першій статті 58 МК України та/або про наявність зауважень до розрахунку, здійсненого декларантом, оскільки саме ці обставини згідно вимог ч. 2 ст. 54 МК України підлягають з'ясуванню митним органом під час контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).

Отже, подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

До того ж, відповідно до ст.71 КАС України відповідачем-1 не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею Міндоходів додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізькій митниці достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів за основним методом.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД №125130000/2014/400098 від 10.01.2014р., №125110000/2014/000227 від 10.01.2014, №807100000/2014/000603 від 13.01.2014р. та МД №100270001/2014/024814 від 18.02.2014р.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Підставою для виникнення сумнівів у правильності заявленої позивачем митної вартості у всіх рішеннях зазначена наявність у митного органу інформації щодо митної вартості подібних товарів на більш високому рівні, ніж, зазначена декларантом (1,41 долар США/кг), разом з тим така підстава для відмови в митному оформленні відсутня серед переліку виключних підстав, передбачених ч. 6 ст. 54 МК України. Такого обмеження не містить також ст. 58 МК України.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Тобто, з боку відповідача-1 допущено порушення послідовності застосування методів визначення митної вартості товарів.

Враховуючи те, що під час розгляду справи по суті було встановлено судом першої інстанції відсутність у митниці об'єктивних підстав для надсилання декларанту письмових вимог щодо подання додаткових документів, та достатність поданих позивачем документів для митного оформлення товару за основним методом, а відповідач 1 всупереч встановленому частиною другою статті 71 КАС України обов'язку не надав суду достатніх і беззаперечних доказів правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, то рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 14.01.2014 №112050000/2014/000010/1 та від 03.04.2014 №112050000/2014/2014/000129/1 правомірно визнано протиправним та скасовано.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого за митними деклараціями податку на додану вартість на загальну суму 89975,24 слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно з приписами частини третьої зазначеної статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

Розділом III зазначеного Порядку передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147 затверджено Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Порядок № 611/147).

Згідно з пунктом 2 вказаного вище Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Пунктом 5 Порядку № 611/147 передбачено, що митний орган на підставі заяви платника готує висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до цього Порядку, та не пізніше п'яти робочих днів від дня прийняття керівником (заступником керівника) митного органу рішення про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, направляє його для виконання відповідному органу Державного казначейства України разом із супровідним листом, в якому вказується кількість висновків, загальна сума, яка підлягає поверненню, а також наводиться перелік висновків із зазначенням такої інформації: номера та дати висновку, найменування юридичної або ім'я фізичної особи - платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ платника - юридичної особи або ідентифікаційного номера за ДРФО платника - фізичної особи (за наявності), суми, яка підлягає поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету (пункт 7 Порядку № 611/147).

Як видно, під час судового розгляду справи у суді першої інстанції представником позивача не надано суду доказів подання до митного органу заяви про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість, у зв'язку з чим суд дійшов вірного висновку, що позивачем не дотримано визначеного вказаними вище нормативними актами порядку повернення надмірно сплачених платежів.

Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість задоволенню не підлягають, оскільки є формою втручання в повноваження митних органів та органів Державного казначейства України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

До того ж, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, фактично визначить митну вартість ввезеного нею товару за першим методом, чим підмінить митний орган.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко