Справа № 2а-1670/5807/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015р. м. Київ К/800/2768/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Кобилянського М.Г., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування наказів про звільнення, зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив скасувати наказ УМВС України в Полтавській області № 880 від 06.06.2012 року про його звільнення; визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Полтавській області № 260/ос від 08.08.2012 року; поновити його на посаді; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних наказів щодо звільнення позивача, оскільки мало місце порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, тобто скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання начальницького складу органів внутрішніх справ.

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що його звільнено двома наказами, тобто за одне й те ж саме порушення до нього застосовано два дисциплінарних стягнення. Вини позивача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не доведено, а тому відсутні підстави для його звільнення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Наказом № 72 о/с від 07.11.2002 ОСОБА_4 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

02.06.2012 близько 02 год. 00 хв. на 344 км. автодороги Київ - Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR», державний номерний знак НОМЕР_1, під керування позивача та автомобілем «HONDA-PRELUDE».

Висновком службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю старшого інспектора відділу ДАІ Полтавського МУ капітана міліції ОСОБА_4 встановлено, що факт дорожньо-транспортної пригоди за участю старшого інспектора відділу ДАІ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області мав місце та зроблено висновок, що за порушення вимог ст. 7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» особисту недисциплінованість, низькі морально-ділові якості, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди старшого інспектора відділу ДАІ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 слід звільнити з органів внутрішніх справ.

Позивач ОСОБА_4 під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій не заперечував ту обставину, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.06.2012 року він перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до наказу УМВС в Полтавській області від 06.06.2012 № 880 за порушення службової дисципліни, що виявилося в керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди з тяжкими наслідками, ігнорування вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

У зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному з вказаним наказом його було ознайомлено 06.08.2012, про що свідчить його підпис на копії наказу.

На підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 06.06.2012 року № 880 наказом УМВС України в Полтавській області № 260 о/с від 08.08.2012 року капітана міліції ОСОБА_4, старшого інспектора відділу ДАІ Полтавського міського управління звільнено з органів внутрішніх справ у запас за порушення дисципліни (пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ», затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний Статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114) відомчих наказів, постанов, інструкцій та інших.

Стаття 14 Дисциплінарного Статуту встановлює процедуру, строки, підстави та форму накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного Статуту, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Частиною 7 статті 13 Дисциплінарного Статуту передбачено, що таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, накладається начальником, якому надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до п. 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Відповідно до п. 3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу», до працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, незалежно від наслідків, приймати безальтернативне рішення звільнення з органів внутрішніх справ, а керівників, які приховують такі факти, понижувати в посаді. Інформацію про такі випадки доводити до відома особового складу.

Пунктом 3.7 наказу МВС України від 26.03.2010 року № 90 «Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращання» вирішено вживати суворих заходів дисциплінарного впливу до працівників, які допускають порушення Правил дорожнього руху, випадки керування транспортними засобами без відповідних документів, не розмитненими, не зареєстрованими і не придатними до експлуатації автомобілями, а також до працівників Державтоінспекції, які не реагують на такі факти. За результатами службового розслідування стосовно працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, вирішувати питання про їх звільнення з органів внутрішніх справ.

Службовим розслідуванням та судами попередніх інстанцій правильно встановлено факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та факт настання дорожньо-транспортної пригоди, що не заперечується позивачем, сукупно доводить факт скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання начальницького складу органів внутрішніх справ.

Доводи позивача про те, що його звільнено двома наказами є безпідставними, оскільки наказ №880 від 08.08.2012 року стосується надзвичайної події в УМВС області та притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, а лише після виходу позивача з лікарняного був винесений наказ № 260о/с про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4 та звільнення його з органів внутрішніх справ. Крім того, недоведеність вини позивача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не є підставою для звільнення від відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння в розумінні вищезазначених наказів МВС України.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваних судових рішень вбачається, що при їх ухвалені, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі № 2а-1670/5807/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

М.Г. Кобилянський

А.О. Рибченко