Справа № 808/4891/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2015 рокусправа № 808/4891/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі №808/4891/14
за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до про Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,-
ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тексту - Позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - Відповідач), в якому просило стягнути з останнього суму адміністративно - господарських санкцій та пені у розмірі 18593,45 грн., за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році. (а.с.2)

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у відкрито провадження в адміністративній справі № 808/4891/14. (а.с. 1)

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав норматив працевлаштування інвалідів, чим порушив вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року № 808/4891/14 у задоволені адміністративного позову відмовлено. (суддя - Недашківська К.М.) (а.с.74-76)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Відповідачем протягом 2013 року виконано усі, встановлені законодавством обов'язки із забезпечення працевлаштування інвалідів, отже на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для їх працевлаштування та відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Позивач - Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі №808/4891/14 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначає, що відповідач не звільняється від обов'язку сплачувати штрафні санкції на підставі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки зазначена норма не ставить відповідний обов'язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Позивача по справі.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 11.09.2014 року без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представника Відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» відноситься до підприємств, яким встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 подав Запорізькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів звіт за 2013 рік форми № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», яка затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42. (а.с. 3)

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів сума заборгованості Відповідача складає 18593,45грн., з них: сума адміністративно-господарських санкцій складає 17843,75грн., сума пені складає 749,70 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовано Господарським Кодексом України, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 р.

Відповідно до ч.3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон) підприємства, установи, організації, фізичні особи, як використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Як вбачається із матеріалів справи, середньооблікова чисельність штатних працівників у Відповідача у 2013 році становила 16 осіб, що підтверджується даними звіту за формою №10-ПІ за 2013 рік (а.с.3)

Виходячи із вищенаведеного, Відповідач як роботодавець, що використовує найману працю 16 осіб, зобов'язаний забезпечити встановлення нормативу 1 робочого місця, призначену для працевлаштування інвалідів.

Проте, Відповідачем не було працевлаштовано жодного інваліда, що підтверджується даними звіту підприємства за формою № 10-ПІ за 2013 рік.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів виходить з того, що чинним у 2013 році законодавством не покладено на підприємства обов'язок по виявленню працездатних інвалідів, що бажають працювати. Крім того, обов'язок самостійно здійснити працевлаштування інвалідів не є тотожним з обов'язком щодо здійснення пошуку бажаючих працювати інвалідів, і може бути виконаний лише у випадку звернення інвалідів (чи то їх направлення центром зайнятості) до підприємства з вимогою надати роботу (відповідно до рекомендації МСЕК, кваліфікації та побажань інваліда). При цьому підприємства повинні дотримуватись встановленого законодавством порядку вжиття заходів для працевлаштування інвалідів, зокрема, направлення звітів центру зайнятості про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 19 Закону України «Про зайнятість населення» державна служба зайнятості має право одержувати від підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, адміністративні дані про наявність вакантних робочих місць, у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, характер і умови праці на них, про всіх вивільнюваних, прийнятих і звільнених працівників та інформацію про передбачувані зміни в організації виробництва і праці, інші заходи, що можуть призвести до вивільнення працівників.

Процедуру подання інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року № 420 за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та про працівників, які працюють неповний робочий день (тиждень), якщо це не передбачено трудовим договором, або не працюють у зв'язку з простоєм виробництва з незалежних від них причин, і в десятиденний строк - про всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 інформацію щодо наявності вакансій (звіти про наявність вакансій (Форма № 3-ПН), на яких можливе працевлаштування інвалідів впродовж 2013 року надавало щомісяця.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що Відповідачем створені робочі місця відповідно до встановленого законодавством нормативу та інформований центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для інвалідів.

З огляду на встановлені судом обставини та наявні докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що Відповідачем виконані всі необхідні вимоги для працевлаштування інвалідів, передбачені ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Крім того, зі змісту ст. 18 зазначеного Закону випливає обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, однак це не супроводжується його обов'язком самостійно здійснювати дій щодо безпосереднього підбору та працевлаштування інвалідів на створені підприємством робочі місця.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Ч.2 зазначеної статті містить положення, відповідно до якого учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вина, як обов'язковий елемент правопорушення, в діях Відповідача відсутня у зв'язку з тим, що останнім здійснено усі залежні від нього та законодавчо визначені заходи для недопущення господарського правопорушення. Тому підстав для застосування до нього господарсько-правової відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій немає, а відтак і штрафних санкцій у вигляді пені.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі 11 вересня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування законної постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. ст.160, 195,196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11вересня 2014 року у справі №808/4891/14- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 06 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко