Справа № 826/12587/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

02 березня 2015 року м. Київ № 826/12587/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Іщука І.О., ознайомившись з завою ТОВ «Софіт-Люкс» про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку письмового провадження в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»
доКиївської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України
провизнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" задоволено частково. Визнано протиправними дії Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України щодо незадоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" від 02 липня 2014 року № 06-0207/14 про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів, контроль за справлянням яких здійснюється митним органом. Зобов'язано Київську міжрегіональну митницю Міністерства доходів і зборів України підготувати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів Товариством з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" та направити його разом з іншими, передбаченими законодавством документами Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно відмітки служби діловодства, Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від ТОВ «Софіт-Люкс» заяву про зобов'язання Київської митниці ДФС подати звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2014 р. по справі № 826/12587/14; за результатами розгляду поданого звіту винести ухвалу про накладення штрафу на Першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС - ОСОБА_1 в розмірі 30 мінімальних заробітних плат в порядку ч. 2 ст. 267 КАС України; зобов'язати відповідача виконати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2014 р. по справі № 826/12587/14 та підготувати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів ТОВ «Софіт-Люкс» та направити його, разом з іншими, передбаченими законодавством документами Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2015 р. призначено судовий розгляд заяви про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

В судовому засіданні 24.02.2015 р. представник позивача підтримав подану заяву та просив суд задовольнити її в повному обсязі з тих підстав, що відповідач відмовився виконувати рішення суду про що повідомив позивача листом від 21.01.2015 р. № 339/10/26-70-25-02.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив з огляду на те, що зобов'язати суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення можливо лише під час прийняття постанови у справі.

Враховуючи, що сторони в судовому засіданні 24.02.2015 р. усно заявили клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку ч. 4 ст. 122 КАС України.

Ознайомившись із заявою ТОВ «Софіт-Люкс» про зобов'язання Київської міської митниці ДФС подати звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з огляду на нижченаведене.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право суду зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що рішення суду ухвалене іменем України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Порядок примусового виконання рішень судів та інших компетентних органів і посадових осіб визначається Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV (із змінами і доповненнями).

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Положеннями статті 5 Закону визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Статтею 84 Закону повноваження по здійсненню перевірки законності виконавчого провадження покладено на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його заступників - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів державної виконавчої служби; заступників начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальників управлінь державної виконавчої служби, їх заступників - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду стаття (82 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльність, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до частини 10 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень-відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною 2 статті 162 цього Кодексу.

Серед переліку постанов, які приймаються судом у разі задоволення адміністративного позову, наведених у частині 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відсутня постанова про підтвердження порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163, абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Згідно абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З наведеного вбачається, що відповідно до положень зазначеної правової норми ухвала постановляється судом лише при вирішенні питання для встановлення нового строку подання звіту та накладення на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штрафу у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

Постановлення ухвали про зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено.

Таке питання вирішується відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України та є складовою частиною резолютивної частини постанови суду.

У постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.09.2014 р. питання щодо надання звіту не вирішувались, позивачем не було заявлено такої вимоги під час подання позову до суду.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014 р. справа № К/800/57378/14, від 10 жовтня 2012 року № К/9991/71136/11.

Оскільки питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не було предметом розгляду суду першої інстанції і постановою суду не вирішувалось, підстави для розгляду наведеної заяви після набрання судовим рішенням законної сили та для її задоволення по суті ухвалою суду відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 160, 165, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук