Справа № 754/12822/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва на постанову Деснянського районного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про визнання протиправною та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зобов'язання вчинити такі дії.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23.01.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про призначення і виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, посад і професій, затвердженим постановою КМ України, у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, відповіддю Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва від 08.01.2014 року йому було відмовлено у призначені вказаної пенсії (а.с.9).

Приписами Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до п."б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, п.33, зокрема розділом ХХХІІІ, право на пільгову пенсію надається електрозварникам та газозварникам.

Суд першої інстанції вірно вказує, що відповідно до записів трудової книжки, позивач з 22.07.1974 року по 30.04.1975 року працював на посаді арматуро-зварника 3 розряду (25.04.1975р. призначено 4 розряд електрозвальника) на заводі залізобетонних виробів треста «Київгорстрой-6», у період 01.07.1977 року й до теперішнього часу працював електрозварником на підприємствах, стаж роботи якого складає більше 32 років (а.с.55-61). Колегія суддів звертає увагу, що вказані роботи підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці, яка є основним документом для підтвердження трудової діяльності працівника, згідно положень чинного законодавства та ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до Списку №2, затвердженого Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 №1173 року розділ Загальні професії містить професію електрозварника та його підсобника. Разом з тим, Список №2, затверджений Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10, містить професію електрозварника ручної зварки та шифр (код) 906.

Відтак, професія позивача була передбачена обома вказаними редакціями Списку №2, проте до 26.01.1991 року мала назву саме «електрозварника ручної зварки», а отже, зазначення у кадрових документах підприємства та у трудовій книжці позивача посади «електрозварник» у період до 1991 року не позбавляє його на пільгове призначення пенсії за Списком №2.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав про наявність підстав для включення вказаного стажу, як пільгового, для нарахування пільгової пенсії позивачу за Списком №2.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Положеннями п.«б» ст.100 Закону передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 37, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, які аналогічні запереченням на позов, в обгрунтування відмови у призначенні пенсії позивачу через не проведення атестації робочого місця, оскільки в контексті ч.2 п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМ України від 01.08.1992 року №442, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, а відтак її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком. Крім того, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що роботи, які виконував позивач, відносяться до важкого та шкідливого виробництва і їх виконання дає право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанов Кабінету Міністрів.

Відтак, оцінюючи надані позивачем докази, в тому числі, відомості в трудовій книжці, висновки уповноважених органів, які містяться в матеріалах справи, судовою колегією встановлено, що відмова у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є неправомірною, та такою, що порушує право особи на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а тому позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України стосовно призначення позивачу пенсії на пільгових умовах є неправомірною, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, належним чином не довів та не обгрунтував провомірність своєї позиції.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 23.01.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 23.01.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.