Справа № 810/38/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року (16:45 год.) м. Київ 810/38/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції в Київській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенка Ігоря Анатолійовича про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

позивача - Залунін К.В., довіреність від 22.01.2015 № 15;

відповідача-1 - не з'явився

відповідача-2 - не з'явився

Суть спору: позивач - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області (далі - відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенка Ігоря Анатолійовича (далі - відповідач-2), у якому просить:

визнати недійсним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенка Ігоря Анатолійовича від 15 вересня 2014 року №15790184;

зобов'язати Реєстраційну службу Бородянського районного управління юстиції Київської області прийняти рішення про державну реєстрацію права приватної власності Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на господарську будівлю ЗТП 493, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1, про що внести запис про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 безпідставно і протиправно відмовлену позивачу у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, незважаючи на відповідність і достатність поданих документів. Зокрема позивач наголошує, що об'єкт нерухомості - господарська будівля ЗТП 493 належить йому на праві власності, що підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва та переліком нерухомого майна ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго». За таких обставин позивач вважає, що підстав для відмови у державній реєстрації вказаного об'єкту нерухомості не було.

Відповідач-1 та відповідач-2 позов не визнали, надили суду письмові заперечення у яких зазначили, що рішення про відмову у державній реєстрації прав не нерухоме майно є законним та обґрунтованим. Звертали увагу суду, що позивачем не надано необхідних документів для здійснення державної реєстрації прав, а саме документу, який би підтверджував виникнення (перехід) права власності на відповідний об'єкт. При цьому додане до заяви про державну реєстрацію прав рішення Господарського суду міста Києва від 17 березня 2005 року №39/91 не є правовстановлюючим документом в розумінні положень статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також зазначили, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стала відсутність інших необхідних документів, зокрема тих, що встановлені пунктом 53 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень - передавального акта, затвердженого засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи. Водночас виходячи з положень вказаного порядку, так і відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України від 21 листопада 2006 №452, зазначені документи є обов'язковими.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання 2 квітня 2015 року не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутністю представників відповідача-1 та відповідача-2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 25 лютого 2004 року як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія АБ № 993605 (т.1, а.с. 28).

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «АЕС Київобленерго», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго». У свою чергу, Закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго». Відкрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго» засноване відповідно до Указу Президента України від 4 квітня 1995 року №282/95 та наказу Міністерства енергетики і електрифікації України від 2 серпня 1995 року №141 шляхом перетворення Державного підприємства «Київобленерго» у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Київобленерго» у формі відкритого акціонерного товариства, яка за рішенням загальних зборів акціонерів від 16 листопада 2011 року змінила назву на Відкрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго».

Відповідно до матеріалів справи, 15 травня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» подано до Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - споруду ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область,

смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1 (т.2, а.с. 64).

До вказаної заяви позивачем доданий пакет документів для проведення державної реєстрації, а саме: технічний паспорт на нежитлову будівлю - господарську споруду, довідку №114 від 7 березня 2014 року про знаходження на балансі ПАТ «Київобленерго» ЗТП №493, рішення Господарського суду м. Києва від 17 березня 2005 року у справі №39/91, Перелік нерухомого майна, що увійшло до Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його корпоратизації станом на 1 липня 1995 року та документи, що підтверджують реорганізацію позивача (т.1, а.с. 81-128).

У свою чергу, державним реєстратором Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенком І.А. видано позивачу картку прийому заяви №13054031 від 15 травня 2014 року (т.1, а.с. 80).

15 травня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області на підставі пункту 1 Наказу Міністерства юстиції України від 2 квітня 2014 року №607/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 534/23066 вказану заяву та додані документи в електронній формі та за допомогою програмних засобів відповідача передані до Державної реєстраційної служби України (т.2, а.с. 112).

5 червня 2014 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Гуляєвим О.О. прийнято рішення №13600355 про зупинення розгляду заяви ПАТ «Київобленерго» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т.2, а.с. 121).

З вказаного рішення вбачається, що державний реєстратор під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 травня 2014 року №6610506 встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Крім того, зазначено, що надані сканкопії документів, а саме рішення суду не містить інформації щодо набрання законної сили та текст рішення є нечитабельним у зв'язку з поганою якістю копії.

4 серпня 2014 року рішенням державного реєстратора Державної реєстраційної служби України прийнято рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень №14893233 (т.2, а.с. 122).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї матеріалів 15 вересня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенком І.А. прийнято рішення №15790184 про відмову у державній реєстрації права власності ПАТ «Київобленерго» на нежитлову будівлю - господарську споруду ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації прав стала невідповідність поданих документами вимогам закону та невідповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також їх обтяжень, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частинами 3 та 5 цієї ж статті передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно статті 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, у тому числі: право власності на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 15 Закону №1952-IV, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень включає такі етапи:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У силу положень частини 4 статті 15 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 16 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться, у тому числі, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

При цьому відповідно до пункту 53 Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею у власність юридичним особам об'єктів нерухомого майна у результаті реорганізації юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи, та документ, що підтверджує факт передачі такого майна юридичній особі.

За змістом положень частини 1 статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пунктом 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Відповідно до пункту 20 Порядку, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Таким чином, особа, зацікавлена у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно подає державному реєстратору за місцезнаходженням майна заяву, до якої додає правовстановлюючий документ, перелік яких встановлено статтею 19 Закону №1952-IV.

Водночас, при здійсненні державної реєстрації прав на майно, що є частиною статутного фонду юридичної особи, Закон, поміж іншого, зобов'язує заявника крім документів, передбачених статтею 19 Закону №1952-IV надати документ, що підтверджує факт передачі такого майна юридичній особі.

Відсутність наведених документів є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Як вбачається із матеріалів справи, у якості документу, що підтверджує виникнення (перехід) права власності на нерухоме майно - господарську споруду ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1 до заяви про державну реєстрацію позивачем було долучено рішення Господарського суду міста Києва від 17 березня 2005 року №39/91 (т.2, а.с. 12-20) та довідку, що видана ПАТ «Київобленерго» від 7 березня 2014 року вих.№ 114 про те, що станом на 5 березня 2014 року на балансі ПАТ «Київобленерго» обліковується господарська споруда ЗТП №493 (т.1, а.с. 100-101).

Судом встановлено, що у березні 2004 року ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є позивач, звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства палива та енергетики України про визнання права власності ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в процесі корпоратизації та зобов'язання Міністерства палива та енергетики України видати позивачу наказ засновника з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна та акт приймання-передавання майна, визначеного відповідно до переліку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17 березня 2005 року у справі №39/91 у задоволені вимог позивача в частині визнання права власності ЗАТ «АЕС Київобленерго» на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду позивача у процесі корпоратизації та вимог про видачу акту приймання-передавання майна - відмовлено.

Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що на момент розгляду справи у ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» були відсутні необхідні документи, на підставі яких можливо визнати право власності, так само, як і документи, що підтверджують передачу конкретного майна до статутного фонду позивача.

В іншій частині позов задоволено та зобов'язано Міністерство палива та енергетики України надати ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» для реєстрації права власності на нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду товариства - наказ засновника із додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу цих об'єктів у власність позивачу.

Відповідно до вказаного рішення, 21 листопада 2006 року Міністерством палива та енергетики видано Наказ №452, яким вирішено затвердити Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" під час його корпоратизації (далі - Перелік), згідно з додатком до цього наказу. Цим же наказом вирішено оформити передачу Переліку актом приймання-передавання майна (т.1, а.с. 18).

Господарську споруду ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область,

смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1 включено до Переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його корпоратизації станом на 1 липня 1995 року (т.2, а.с. 24-29).

Разом з тим, на виконання пункту 1 Наказу №452 від 21 листопада 2006 року, акт примання-передавання майна згідно з Переліком між Міністерством палива та енергетики України та ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» складено не було.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке є правонаступником Міністерства палива та енергетики, витребувано інформацію щодо складання Міністерством палива та енергетики України акту приймання-передавання майна згідно Переліку, а також інформацію та докази про фактичну передачу позивачу об'єктів нерухомого майна, вказаних в Переліку.

Листом від 12 лютого 2015 року №17/0325 Мінрегіонвугілля України повідомило, що акт приймання-передавання майна та документальні докази його складання у Міністерстві відсутні (т.2, а.с. 107).

Відповідач у письмових поясненнях від 12 лютого 2015 року також не заперечує щодо відсутності вказаного акту приймання-передавання майна згідно Переліку.

Натомість доводи позивача про те, що необхідності у складанні такого акта не існувало та не існує, суд відхиляє.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 2.1 Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року № 2097, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року за №1201/8522, при створенні відкритого акціонерного товариства (при перетворенні підприємства у відкрите акціонерне товариство) у процесі приватизації (корпоратизації) передача об'єктів нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) з актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, який готується за окремою формою, що наведена в додатку 1.

Викладене кореспондує приписам пункту 52 Порядку, яким встановлений аналогічний перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно у випадках державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у зв'язку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду).

Слід також наголосити, що пункт 1 Наказу від 21 листопада 2006 року, яким затверджений Перелік, також містить вимогу щодо необхідності складання акту приймання-передавання майна.

Беручи до уваги, що рішенням Господарського суду міста Києва позивачу відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності та з огляду на відсутність доказів щодо фактичної передачі майна, відповідно до Переліку, судом не можуть бути взяті до уваги твердження позивача про те, що об'єкт нерухомості - господарська споруда ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1 був переданий Міністерством палива та енергетики України у власність ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго».

У свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів того, що вказане майно в подальшому було передано позивачу у встановленому законом порядку від ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» в ході проведення реорганізації.

Таким чином, позивачем не спростовано доводів відповідача-2 щодо неповноти поданих документів, зокрема щодо відсутності у додатках до заяви про державну реєстрацію документів, передбачених пунктом 53 Порядку, а саме: передавального акту та доказів передачі права власності на господарську споруду ЗТП №493, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1. Вказане положення є імперативним та не передбачає можливості звертатись до державного реєстратора з іншими документами, що підтверджували б передачу нерухомого майна.

При цьому суд критично оцінює посилання представника позивача на Перелік, оскільки останній, по-перше, не є документом, що засвідчує передачу нерухомого майна від ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» до ПАТ «Київобленерго» у процесі реорганізації в розумінні Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. По-друге, зазначений Перелік за своїм змістом є підтвердженням складу та вартості майна, що передається до статутного фонду юридичної особи, однак власне факт передачі майна повинний бути оформлений актом приймання-передавання.

Отже, висновок відповідача-2, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим Законом та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав доданим до заяви про державну реєстрацію прав документам є обґрунтованим.

Суд зауважує, що у ході розгляду справи обставин, що свідчать про порушення відповідачем-1 вимог Закону №1952-IV та Порядку зокрема щодо витребування додаткових документів, наявність яких чинним законодавством не вимагається - встановлено не було.

За змістом абзацу 3 частини 3 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав власності з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності на об'єкти, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, здійснюється на підставі документів, визначених, у тому числі, і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Матеріали справи не містять жодних рішень, якими б у позивача витребовувались інші документи, ніж ті, необхідність подачі яких прямо передбачена Законом №1952-IV та пунктами 37-38, 53 Порядку.

З приводу відсутності в оскаржуваному рішенні посилань на конкретний пункт частини 1 статті 24 Закону №1952-IV суд зазначає, що зі змісту вказаного рішення можливо встановити конкретну підставу, що слугувала причиною для відмови у державній реєстрації прав, зокрема в рішенні міститься посилання на причини, що кореспондують приписам пункту 4 статті 24 Закону №1952-IV, а саме невідповідність поданих документів вимогам Закону, і неможливість встановлення відповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що в оспорюваному рішенні про відмову у державній реєстрації права власності не вказано конкретної підстави для такої відмови, про що безпосередньо зауважено в наданому суду листі Державної реєстраційної служби України від 26 серпня 2014 року №9355/07-15-14, пунктом 4 якого наголошено на обов'язковості зазначення в рішеннях про відмову в державній реєстрації прав вичерпного переліку обставин, що стали причиною такої відмови

Разом з тим, скасування рішення контролюючого органу, або визнання його протиправним з одних лише формальних підстав, як то відсутність окремих реквізитів, чи не зазначення фактичних обставин, що стали причиною відмови, на переконання суду, є неприйнятним.

Щодо посилань позивача на неправомірність направлення заяви та доданих до неї матеріалів на розгляд державному реєстратору Державної реєстраційної служби України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У межах цієї позовної заяви позивач оскаржує рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції про відмову у здійсненні державної реєстрації прав. Відповідно до позовної заяви позивач не ставить питання про протиправність дій відповідача-2 щодо передачі заяви про здійснення державної реєстрації прав на розгляд Державної реєстраційної служби України.

Таким чином, дослідження обставин щодо правомірності направлення відповідної заяви до Державної реєстраційної служби України у даному випадку було б пов'язане із зміною предмету та підстав позову, що з урахуванням приписів статтей 51, 137 КАС України - є неприпустимим.

Однак, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з окремим позовом, якщо вважає, що такими діями відповідач-2 порушив його права.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про недійсним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області Горенка Ігоря Анатолійовича від 15 вересня 2014 року №15790184 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції Київської області прийняти рішення про державну реєстрацію права приватної власності Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на господарську будівлю ЗТП 493, що знаходиться за адресою: Київська область,

смт. Бородянка, вул. Вокзальна, 1/1, про що внести запис про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то такі дії можуть вчинятися лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання рішення про відмову у державній реєстрації недійсним, а тому, відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем-2, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність свого рішення.

Водночас, доводи та докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані відповідачами.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 146,16 грн. відповідно до положень статті 94 КАС поверненню не підлягають.

Судом 2 квітня 2015 року проголошені вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст судового рішення виготовлено 08 квітня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.