Справа № 821/948/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/948/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Леутській Н.І.,

за участю:

представника позивача - Кермач А.І.,

представника відповідача - Котруца Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Оптима Транс Ойл"

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Оптима Транс Ойл» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення від 13.01.2015 року № .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що відповідачем при проведенні перевірки не з'ясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товару, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобов'язань та застосування санкцій. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Вважає прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення - рішення правомірним та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «Оптима Транс Ойл» зареєстроване в Каховському міськрайонному управлінні юстиції Херсонської області 24.11.2005 р. за №1004396. На податковий облік взято в Каховській ОДПІ як платника податків 19.01.2007 р. №733.

Відповідно до Довідки АБ №501350 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України основним видом діяльності ПП «Оптима Транс Ойл» за КВЕД- 2010 є: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля пальним; вантажний автомобільний транспорт.

Також, судом встановлено, що у період з 11.12.2014 р. по 17.12.2014 р. відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПП «Оптима Транс Ойл» () щодо дотримання вимог податкового законодавства з питань правомірності формування податкового кредиту від операцій з ТОВ «ТК «Ойл Груп» а період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. та подальшої реалізації.

За результатами даної перевірки складено акт від 24.12.2014 року №334/22-2/34678547 (далі - акт). ( а.с. 16-21).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.44.3 ст.44, п.44.5 ст.44, п.44.6 ст.44, абз. «а», «б» п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.187.1 ст187, п.201.4 ст. 201, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. на суму ПДВ - 38764,12 грн. ( а.с. 21).

Крім цього, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Торгова Компанія «Ойл Груп» за липень 2014 р., встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт придбання товару ПП «Оптима Транс Ойл» та ТОВ «Торгова Компанія «Ойл Груп», з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 48455,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 38764,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9691,00 грн. ( а.с. 15).

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням- рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПП «Оптима Транс Ойл» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій (придбання товару) з ТОВ «Торгова Компанія «Ойл Груп», судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд зазначає, що 27.05.2014 р. між ПП «Оптима Транс Ойл» та ТОВ «ТК «Ойл Груп» було укладено договір поставки №ТК-141. Відповідно до умов даного договору постачальник зобов'язується передати в погоджені терміни, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в договорі і додатках до нього, нафтопродукти, що іменуються далі по тексту - «Товар». Асортимент, кількість Товару і його ціна встановлюється сторонами за погодженням в Додатках до цього Договору на підставі заявки Покупця і вказується в розрахункових документах (рахунках - фактурах) та або у відвантажувальних документах 9видаткових накладних) та Товар. Додатки до Договору є специфікацією в розумінні ст.. 266 Господарського кодексу України і складають невід'ємну частину цього Договору. (а.с. 41-43).

На виконання умов даного договору позивачем надано наступні докази, а саме: податкову накладну №18 від 07.07.2014 р. на загальну суму 234140,00 грн у т.ч. ПДВ 39023,33 грн. та видаткову накладну від 09.07.2014 р. №279 на загальну суму 234140,00 грн. у т.ч. ПДВ 39023,33 грн., сертифікат відповідності Серії ВГ №UА 1.094.0046062-14 терміном дії з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р. (а.с. 44- 46).

Розрахунки за наданий товар здійснювалися у безготівковій формі п/д №135 від 07.07.2014 р. в сумі 234140,00 грн. (а.с. 65 ).

Транспортування товару та вантажні роботи проводилися власним транспортом ПП «Оптима Транс Ойл», що підтверджується товарно - транспортною накладною від 09.07.2014 р. №197. (а.с. 50).

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо того, що автомобіль, який перевозив товар - ДАФ державний номер №ВТ 66-29 АО та причеп за державним №ВТ25-29 ХТ не належить ПП « Оптима Транс Ойл», оскільки позивачем надано суду копії свідоцтв про реєстрацію зазначених транспортних засобів саме за ПП «Опитима Транс Ойл». (а.с.33).

В подальшому позивачем було реалізовано придбаний товар, що підтверджується наданими суду: договором поставки №04-11 від 20.01.2015 р., довіреністю №0002 від 17.03.2015 р., видатковою накладною №РН-0000125 від 17.03.2015 р., рахунок - фактурою №СФ-0000089 від 17.03.2015, випискою з банку від 18.03.2015 р.; договором купівлі - продажу №10 від 17.03.2015 р., довіреністю №42 від 27.02.2015 р., видатковою накладною №РН-0000100 від 02.03.2015 р., рахунок - фактурою №СФ-0000062 від 23.02.2015 р., випискою з банку від 02.03.2015 р.; договором поставки №04-24 від 23.02.2015 р., довіреностями №28 від 02.03.2015 р., №27 від 02.02.2015 р., видатковими накладними №РН-0000119 від 12.03.2015 р., №РН-0000092 від 26.02.2015 р., №РН-0000084 від 23.02.2015 р., №РН-0000045 від 02.02.2015 р.; рахунок фактурами №СФ-0000078 від 05.03.2015 р., №СФ-0000066 від 26.02.2015 р., СФ-0000060 від 23.02.2015 р., №СФ-0000035 від 02.02.2015 р., випискою з банку відл05.03.2015 р.; договором поставки №04-62 від 15.10.2015 р., довіреністю №44 від 12.03.2015 р., видатковою накладною №РН-0000117 від 12.03.2015 р., рахунок - фактурами №СФ-0000081 від 10.03.2015 р., №СФ-0000056 від 18.02.2015 р., довіреністю №26 від 19.02.2015 р., видатковою накладною №РН-0000077 від 19.02.2015 р., випискою з банку від 12.03.2015 р.; договором поставки №04-09 від 14.01.2015 р., довіреністю №2 від 02.02.2015 р., видатковими накладними №РН-0000064 від 13.02.2015 р., №РН-0000056 від 09.02.2015 р., рахунок фактурами №СФ-0000042 від 09.02.2015 р., №СФ-0000047 від 13.02.2015 р.; договором поставки №04-22 від 09.02.2015 р., довіреністю №8 від 01.02.2015 р., видатковими накладними №РН-0000094 від 27.02.2015 р., №РН-0000095 від 27.02.2015 р., випискою з банку від 03.03.2015 р.; договором поставки №04-2 від 06.01.2015 р., дорученням №31 від 03.02.2015 р., видатковою накладною № РН-0000097 від 27.02.2015 р., випискою з банку; договором поставки №04-7 від 16.01.2015 р. довіреністю №7 від 13.02.2015 р., видатковою накладною №РН-0000065 від 13.02.2015 р., рахунок фактурою №СФ-0000048 від 13.02.2015 р., випискою з банку; договором поставки №04-13 від 27.01.2015 р., довіреністю №139 від 23.02.2015 р., видатковою накладною №РН-0000083 від 23.02.2015 р., рахунок - фактурою №СФ -0000061 від 23.02.2015 р., випискою з банку; договором про купівлю товару (робіт, послуг) за державні кошти №10 від 23.02.2015 р., довіреністю №13 від 10.03.2015 р., видатковою накладною №РН-0000112 від 10.03.2015 р., рахунок - фактурою від 10.03.2015 р. №СФ-0000082, випискою з банку; договором поставки №04-16 від 30.01.2015 р., довіреністю №0664 від 29.12.2014 р., податковою накладною від 26.12.2014 р. №61, видатковою накладною №РН-0000779 від 29.12.2014 р., рахунок - фактурою №СФ-0000548 від 24.12.2014 р., випискою з банку; договором поставки №04-66 від 24.12.2014 р. (а.с. 83-163).

Також, суд зазначає, що позивачем надано суду копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 25.03.2015 р., відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія « Ойл Груп» зареєстровано 06.09.2013 р. №0044375

Крім того, відповідно до висновку довідки ДПІ у Ленінському районі м. Донецька від 06.03.2015 р. №2/05-67-22-1/31377393 « Про результати документальної зустрічної звірки даних бухгалтерських та інших документів ТОВ «Торгова Компанія «Ойл Груп» з питання правомірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за липень -жовтень 2014 р.»: Звіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин ТОВ «ТК «Ойл групп» з постачальниками та покупцями у повному обсязі за період липень - жовтень 2014 р. (а.с.39-40).

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п. 44.1 ст. 44, п.44.3 ст.44, п.44.5 ст.44, п.44.6 ст.44, абз. «а», «б» п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.187.1 ст187, п.201.4 ст. 201, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. на суму ПДВ - 38764,12 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень п. 44.1 ст. 44, п.44.3 ст.44, п.44.5 ст.44, п.44.6 ст.44, абз. «а», «б» п.185.1 ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.186.2 ст. 186, п.187.1 ст187, п.201.4 ст. 201, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 13.01.2015 року № , прийняте відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області № від 13.01.2015 року, яким Приватному підприємству "Оптима Транс Ойл" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 48455,00 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 38764,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9691,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Оптима Транс Ойл" ( ) судовий збір в сумі 182, 70 грн. (Сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 квітня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.3