Справа № 820/620/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р.Справа № 820/620/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Філатова Ю.М. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/620/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахалінське"

до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сахалінське", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 14.01.2015 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: приписів ст. 198 Податкового кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сахалінське" (далі - ТОВ "Сахалінське") зареєстроване як юридична особа 06.02.2003 року (а.с.147-149), перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Сахалінське" з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р., з 01.04.2014 р. по 30.04.2014 р. та з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.

За результатами перевірки складений акт від 15.12.2014 року №7520/20-31-22-03-07/32337278 (а.с.10-80), яким встановлено порушення ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого зазначено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у загальному розмірі 842873 грн., у т.ч. за період січень 2014 року в розмірі 289693 грн., квітень 2014 року у розмірі 223758 грн., травень 2014 року в розмірі 329422 грн.

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 1053591,25 грн., в тому числі 842873 грн. за основним платежем та 210718,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(а.с.9).

З акту перевірки від 15.12.2014 року №7520/20-31-22-03-07/32337278 вбачається, що підставою для висновку щодо завищення податкового кредиту на суму 50237,00 грн., з посиланням на нереальність господарських операцій з ТОВ "Сібол", ТОВ "Софія" ЛТД", стали акти контрагентів позивача, господарські операції з яким мали безпосередній вплив на вищевказані порушення, а саме:

- акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Софія" ЛТД" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за березень, квітень та травень 2014 року від 06.08.2014 року №1108/04-62-22-3/19321287 (а.с.59);

- акт ДПІ у Печерському районі м. Києві ГУ Міндоходів у Київській області про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Сібол" () щодо підтвердження господарських відносин з суб'єктами господарювання за січень - лютий 2014 року від 03.04.2014 року №1011/26-55-22-07/37265968 (а.с.46);

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 року № винесене Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Коло платників податку на додану вартість, об'єкти, база, ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначено розділом V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

У відповідності до ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування, зокрема, є постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що між ТОВ "Сахалінське" (замовник) та ТОВ "Сібол" (підрядник) укладено договір про виконання робіт від 02.01.2014 року №1/01-1 (а.с.89-91). Згідно п.1. договору про виконання робіт - замовник доручає, а підрядник приймає обов'язок виконати роботи з відновлення обваловки сторін амбару аварійного спалювання газу на УПГ - 2 Сахалінського НГКМ з використанням власних матеріалів.

На підтвердження реальності виконання робіт, їх сплати, позивачем надані первинні документи: акт приймання робіт за січень 2014 року №1 (а.с.92-94), вільний кошторис вартості будівництва (а.с.95-96), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2014 року, підсумкові відомості ресурсів (витрати по факту) (а.с.99-101), локальна схема на будівельні роботи №2-1-1 (а.с.102-104), платіжне доручення (а.с.176).

Право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту підтверджено наявною у справі податковою накладною, яка виписана ТОВ "Сібол" (а.с.105).

Судом встановлено, що податкова накладна, виписана ТОВ "Сібол", відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, також між позивачем (замовник) та ТОВ "Софія" ЛТД" (підрядник) укладено договір про виконання робіт від 01.04.2014 року №1/4 (а.с.106-108). Згідно п.1.1 договору про виконання робіт - замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язок виконати відновлення системи подачі теплоносія другої та третьої технологічної лінії підготовки газу майданчика НТС та А УПГ-2 Сахалінського НГКМ з використанням власних матеріалів.

На підтвердження реальності виконання робіт, їх сплати, позивачем надані первинні документи: акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року №1 (а.с.109-111), вільний кошторис вартості будівництва (а.с.117-118), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2014 року (а.с.112), договірна ціна (а.с.113), локальна схема на будівельні роботи №2-1-1 (а.с.114-116), підсумкова відомість (витрати - по факту)(а.с.119-121), платіжні доручення (а.с.177-181).

Право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту підтверджено наявною у справі податковою накладною, яка виписана ТОВ "Софія" ЛТД" (а.с.122).

Судом встановлено, що податкова накладна, виписана ТОВ "Софія" ЛТД", відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також, судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ "Софія" ЛТД" (підрядник) укладено договір про виконання робіт від 05.05.2014 року №1/5 (а.с.123-125). Згідно п.1.1 договору про виконання робіт - замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язок виконати роботи з збільшення обсягу амбару аварійного спалювання газу на УПГ - 2 Сахалінського НГКМ з використанням власних матеріалів.

На підтвердження реальності виконання робіт, їх сплати, позивачем надані первинні документи: акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року №1 (а.с.130-133), вільний кошторис вартості будівництва (а.с.126-127), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2014 року (а.с.129), договірна ціна (а.с.128), локальна схема на будівельні роботи №2-1-1 (а.с.137-139), підсумкова відомість (витрати - по факту)(а.с.134-136), платіжні доручення (а.с.182-183).

Право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту підтверджено наявною у справі податковою накладною, яка виписана ТОВ "Софія" ЛТД" (а.с.140).

Судом встановлено, що податкова накладна, виписана ТОВ "Софія" ЛТД", відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що предметом правочинів є роботи, які не обмежені в цивільному обороті, зміст прав та обов'язків сторін спірного правочину не суперечить закону.

Платіжні доручення засвідчують факт виконання ТОВ "Сахалінське" зобов'язань по оплаті вартості отриманих послуг шляхом вибуття готівкових коштів із власності даного суб'єкта господарювання в оплату вартості виконаних робіт, що свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи по взаємовідносинам ТОВ "Сахалінське" та ТОВ "Софія" ЛТД", ТОВ "Сібол" оформлені належним чином та у відповідності до приписів чинного законодавства України, документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу положень ст.44 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили.

На час укладання та виконання договору ТОВ "Софія" ЛТД", ТОВ "Сібол" зареєстровані як юридичні особи (а.с.185-186) та є платниками податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с.188).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Софія" ЛТД" має ліцензію від 12.06.2012 року №040357, яка видана Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Донецькій області, строк дії якої з 12.06.2012 по 10.11.2014 року (а.с.170), що надає право товариству здійснювати господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури.

Також ТОВ "Сібол" має ліцензію від 23.12.2011 року №601821, яка видана Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві, строк дії якої з 23.12.2012 року по 23.12.2014 року (а.с.172), що надає право товариству здійснювати господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "Сахалінське" матеріально - технічних ресурсів, персоналу (а.с.175), свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основаного виду діяльності - виконання робіт підвищеної небезпеки при добуванні природного газу, а також експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що не заперечується відповідачем.

Слід відзначити, що здійснені роботи ТОВ "Софія" ЛТД" та ТОВ "Сібол" були використанні для забезпечення господарської діяльності, зокрема, шляхом збільшення обсягу амбара аварійного спалювання газу на УПГ - 2 Сахалинського НГКМ, відновлення системи подачі теплоносія другої та третьої технологічної лінії підготовки газу майданчика НТС та А УПГ-2 Сахалинського НГКМ, а також виконання роботи з відновлення обваловки сторін амбару аварійного спалювання газу на УПГ - 2 Сахалинского НГКМ, що підтверджується відомостями обсягів робіт на зазначених об'єктах (а.с.192-193)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання робіт у ТОВ "Софія" ЛТД" та ТОВ "Сібол".

Таким чином, ТОВ "Софія" ЛТД" та ТОВ "Сібол" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "Сахалінське" отримало роботи за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем овністю дотримано всіх вимог ПК України з реалізації права на податковий кредит, ним було подано декларацію з ПДВ, розрахунок податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування.

Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Софія" ЛТД" та ТОВ "Сібол".

Посилання апелянта на акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Софія" ЛТД" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за березень, квітень та травень 2014 року від 06.08.2014 року №1108/04-62-22-3/19321287, а також на акт ДПІ у Печерському районі м. Києві ГУ Міндоходів у Київській області про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Сібол" () щодо підтвердження господарських відносин з суб'єктами господарювання за січень - лютий 2014 року від 03.04.2014 року №1011/26-55-22-07/37265968, колегія суддів не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між ТОВ "Сахалінське" та ТОВ "Софія" ЛТД", ТОВ "Сібол" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 року № винесене Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі № 820/620/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2015р. по справі № 820/620/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Тацій Л.В.