Справа № 826/11891/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/9942/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Атласджет Україна" та Міністерства інфраструктури України на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року у справі №826/11891/14 за позовом приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до Міністерства інфраструктури України, треті особи: Державна авіаційна служба України, товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Атласджет Україна" про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" звернулося в суд з позовом до Міністерства інфраструктури України, треті особи: Державна авіаційна служба України, товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Атласджет Україна", в якому просило: визнати протиправними та скасувати пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній №15 від 03.07.2014, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №343 від 25.07.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням протиправно обмежене право ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію певних повітряних ліній та передане право на їх експлуатацію ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна". Позивач посилався на те, що чинним законодавством не дозволяється передавати або продавати право на експлуатацію повітряної лінії іншому авіаперевізнику та наполягав на тому, що оскаржуваним рішенням порушене право ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" на здійснення рейсів, на підставі отриманих ним прав на експлуатацію повітряних ліній. Крім того, позивач посилався на відсутність компетенції у відповідача на прийняття рішення щодо встановлення порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року, позов задоволений. Визнані протиправними та скасовані пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній №15 від 03.07.2014р., затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 343 від 25.07.2014р.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Атласджет Україна" та Міністерство інфраструктури України звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційні скарги ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" та Державна авіаційна служба України просять відмовити у задоволенні касаційних скарг, а судові рішення залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" здійснює діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом. Зазначену діяльність позивач здійснює на підставі отриманої ним ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом серія АГ №505921, виданої Державною авіаційною службою України, рішення від 20.06.2012 №1.18-06489 та сертифіката експлуатанта АО №000217 від 14.10.2013.

Засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній відбулося 03.07.2014 р., на якій розглянуті заяви семи авіакомпаній щодо надання права на експлуатацію повітряних ліній. Згідно порядку денного, розгляд заяв мав відбуватися у наступній черговості: 1.Розгляд заяв ПАТ "Авіакомпанія "МАУ". 2.Розгляд заяв ТОВ "Ян Еір" ЛТД. 3. Розгляд заяв ТОВ "Авіалінії Візз Ейр Україна". 4.Розгляд заяв ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна". 5.Розгляд заяв ПАТ "Авіакомпанія Дніпроавіа". 6.Розгляд заяв ПАТ "Авіалінії Харкова". 7.Розгляд заяв ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії". 8.Розгляд заяв ТОВ "Авіакомпанія "Аеро-Чартер". 9.Інші питання.

Хід даного засідання зафіксований у протоколі засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній №15 від 03.07.2014 (далі - Протокол засідання №15). За результатами розгляду заяв зазначених авіакомпаній прийняті рішення про відмову у наданні прав на експлуатацію повітряних ліній, рішення про надання прав на експлуатацію повітряних ліній, а також рішення про обмеження обсягу прав на експлуатацію повітряних ліній.

Протокол засідання №15 затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №343 від 25.07.2014 "Про затвердження Протоколу №15 засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній" (далі - Наказ №343).

Оскаржуваними пунктами вказаного Протоколу засідання №15, затвердженого Наказом №343 (пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5), зокрема: надані ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" права на експлуатацію повітряних ліній (і) Київ - Тбілісі (Грузія) - Київ (7 разів на тиждень); (іі) Київ - Москва (Російська Федерація) - Київ (14 разів на тиждень); (ііі) Київ - Санкт-Петербург (Російська Федерація) - Київ (7 разів на тиждень); (iv) Київ - Ербіль (Республіка Ірак) - Київ (4 рази на тиждень); (v) Одеса - Москва (Російська Федерація) - Одеса (7 разів на тиждень); (vi) Донецьк - Стамбул (Турецька Республіка) - Донецьк (7 разів на тиждень); та (vii) Херсон - Стамбул - Херсон (7 разів на тиждень) (пункт 4.1); надані ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" права на експлуатацію повітряної лінії Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса (2 рази на тиждень) (пункт 4.2); надані ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" права на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (2 рази на тиждень) (пункт 4.3); надані ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" права на експлуатацію повітряних ліній (і) Львів - Стамбул (Турецька Республіка) - Львів (4 рази на тиждень); (іі) Одеса - Стамбул (Турецька Республіка) - Одеса (6 разів на тиждень); та (ііі) Харків - Стамбул (Турецька Республіка) - Харків (4 рази на тиждень); Вінниця - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Вінниця (4 рази на тиждень); та Вінниця - Стамбул (Турецька Республіка) - Вінниця (2 рази на тиждень) (пункти 4.4 - 4.6); обмежений обсяг прав ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ з 16 рейсів на тиждень до 14 рейсів на тиждень (пункт 9.4) та Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса з 7 рейсів на тиждень до 5 рейсів на тиждень (пункт 9.5).

Вважаючи протиправними пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15, затвердженого Наказом №343 у зв'язку з тим, що вони обмежують права ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію повітряних ліній, позивач оскаржив їх до суду.

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що згідно вимог статей 4,5,94 Повітряного кодексу України компетенція прийняття рішення щодо видачі, відмови або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній належить саме Державіаслужбі України. Рішення про видачу, відмову або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній має прийматися Державіаслужбою України в особі Голови Державіаслужби згідно приписів Повітряного кодексу України та Положення про Державну авіаційну службу України (в редакції Указу Президента України від 06.04.2011 р. № 398/2011).

Однак, протокол засідання №15, прийнятий комісією з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній та затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, є таким, що не відповідає вимогам статей 4, 5, частин 3 та 8 статті 94 Повітряного кодексу України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 4 Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно ч.5 ст.4 Повітряного кодексу України державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснюють у межах повноважень: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації); національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, визначає пріоритетні напрями та здійснює заходи щодо формування державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України і забезпечує нормативно-правове регулювання відповідно до статті 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 №398/2011р. (далі - Положення №398/2011) визначено, що Державна авіаційна служба України (Державіаслужба України) є центральним органом виконавчої влади та забезпечує реалізацію державної політики в сфері цивільної авіації.

Пункт 3 Положення №398/2011 визначає основні завдання Державіаслужби України, а саме: внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору; реалізація державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору; здійснення державного контролю та нагляду за безпекою цивільної авіації; організація розроблення нормативно-правової бази для регулювання діяльності у галузі цивільної авіації; сертифікація та реєстрація об'єктів і суб'єктів цивільної авіації та ліцензування авіаційних перевезень; регулювання використання повітряного простору та організація повітряного руху; організація авіаційних перевезень; сприяння провадженню зовнішньоекономічної і міжнародно-правової діяльності цивільної авіації.

Підпунктом 193 пункту 4 Положення №398/2011 р. встановлено, що Державіаслужба України відповідно до покладених на неї завдань призначає авіаційних перевізників відповідно до положень міжнародних договорів про повітряне сполучення та домовленостей, укладених з повноважними авіаційними органами іноземних держав.

Згідно із частиною 1 статтею 5 Повітряного кодексу України уповноважений орган з питань цивільної авіації реалізує державну політику і стратегію розвитку авіації України, здійснює державне регулювання діяльності в галузі цивільної авіації за такими напрямами: 1) здійснення комплексних заходів щодо забезпечення безпеки польотів, авіаційної, екологічної, економічної та інформаційної безпеки; 2) створення умов для розвитку авіаційної діяльності, повітряних перевезень та їх обслуговування, виконання авіаційних робіт та польотів авіації загального призначення; 3) організація використання повітряного простору України; 4) представництво України в міжнародних організаціях цивільної авіації та у міжнародних відносинах з питань цивільної авіації.

Частиною 2 статті 5 Повітряного кодексу України встановлено, що напрями, визначені у пунктах 1 - 3 частини першої цієї статті, реалізуються уповноваженим органом з питань цивільної авіації шляхом: розроблення, прийняття та впровадження авіаційних правил України; сертифікації суб'єктів та об'єктів авіаційної діяльності; ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів повітряним транспортом та надання прав на експлуатацію повітряних ліній і призначень авіаперевізникам; здійснення постійного нагляду та інспектування дотримання встановлених законодавством, у тому числі авіаційними правилами України, вимог.

Статтею 94 Повітряного кодексу України визначено, що право на експлуатацію повітряної лінії надається уповноваженим органом з питань цивільної авіації за письмовою заявою авіаперевізника.

Уповноважений орган з питань цивільної авіації має право відмовити у наданні права на експлуатацію певної повітряної лінії та призначенні авіаперевізника або обмежити обсяг права на експлуатацію повітряної лінії (частина 8 статті 94 Повітряного кодексу України).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми Повітряного кодексу України колегія суддів приходить до висновків, що компетенція прийняття рішень щодо видачі, відмови або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній належить саме Державіаслужбі України.

Згідно з пунктом 9 Положення №398/2011 р. Державіаслужбу України очолює голова Державіаслужби, який, згідно покладених на нього функції, зокрема, очолює Державіаслужбу України, здійснює керівництво її діяльністю, представляє Державіаслужбу України у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та несе персональну відповідальність перед Президентом України, Кабінетом Міністрів України і Віце-прем'єр-міністром України - Міністром інфраструктури України за виконання покладених на Державіаслужбу України завдань і функцій.

Виходячи з наведеного рішення про видачу, відмову або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній має приймати саме Державіаслужба України в особі Голови Державіаслужби, згідно приписів Повітряного кодексу України та Положення №398/2011.

Протокол засідання №15 від 03.07.2014 прийнятий комісією в складі 14 осіб із числа працівників Мінінфраструктури (8 осіб) та працівників Державіаслужби (6 осіб) та затверджений наказом Мінінфраструктури №343 від 25.07.2014.

Голова Державіаслужби в засіданні комісії участі не брав, за прийняття оскаржуваних рішень не голосував. Усі оскаржувані рішення прийняті більшістю голосів саме працівників Мінінфраструктури України.

Наказ Мінінфраструктури України, яким затверджений Протокол засідання №15, лише дає вказівку Голові Державіаслужби та зобов'язує його оформити документи про право на експлуатацію на виконання прийнятих Комісією рішень. Зазначений наказ не передбачає жодних прав Голови Державіаслужби реалізовувати свою управлінську компетенцію - надати права на експлуатацію, відмовити в наданні прав або обмежити такі права на експлуатацію.

З урахуванням наведеного суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам частин 3 та 8 статті 94 Повітряного кодексу України.

Посилання відповідача на те, що оскаржувані рішення є законними, оскільки відповідають Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженому наказом Мінінфраструктури України від 23.04.2013 №245 (далі - Порядок №245), суди вірно не прийняли до уваги, оскільки Повітряний кодекс України є нормативним актом вищої юридичної сили.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 11 Повітряного кодексу України нормативно-правове регулювання у сфері цивільної авіації здійснюється шляхом прийняття в установленому порядку нормативно-правових актів та прийняття уповноваженим органом з питань цивільної авіації авіаційних правил України, що регулюють діяльність цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, приймає нормативно-правові акти, спрямовані на формування державної політики у сфері цивільної авіації, крім авіаційних правил України, визначених частиною п'ятою цієї статті.

Як зазначено в частині 5 статті 11 Повітряного кодексу України авіаційними правилами України, зокрема, встановлюються, види, форми сертифікатів та інших документів, що видаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, детальний порядок та умови отримання, анулювання, припинення дії та відмови, у тому числі, щодо видачі зазначених документів.

Згідно ч.4 ст. 94 Повітряного кодексу України порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній встановлюються авіаційними правилами України.

Виходячи з наведених законодавчих норм порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній є частиною авіаційних правил та має встановлюватися уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а саме: Державіаслужбою України, а не Міністерством інфраструктури.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інтонації, що Порядок №245 прийнятий всупереч вимогам частин 1,5 статті 11 та частини 4 статті 94 Повітряного кодексу України, тому суди попередніх інстанцій, виходячи з принципу законності та керуючись положеннями статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтовано відхилили посилання на зазначений Порядок, як на підтвердження законності оскаржуваних рішень.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15, затвердженого Наказом №343, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 94 Повітряного кодексу України для виконання польотів з перевезення пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти за плату та/або за наймом авіаперевізник повинен мати відповідне право на експлуатацію певної повітряної лінії.

Відповідно пункту 1 частини 8 статті 94 Повітряного кодексу України наявність обмежень, передбачених міжнародними договорами України або угодами між авіаційними органами влади, є підставою для відмови в наданні права на експлуатацію повітряної лінії.

Як передбачено пунктом 3.1. Порядку №245 від 23.04.2013 право на експлуатацію повітряної лінії на виконання регулярних міжнародних повітряних перевезень з/до України видається на кожну повітряну лінію окремо згідно з міжнародними договорами України та домовленостями між авіаційними органами влади.

Згідно оскаржуваних пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15 ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" надане право на експлуатацію повітряних ліній за напрямами: Республіка Грузія, Російська Федерація, Республіка Ірак, Турецька Республіка, Держава Ізраїль.

Разом з тим, на дату прийняття оскаржуваних рішень, викладених у вказаних пунктах Протоколу засідання №15 від 03.07.2014, позивачу вже були надані права на експлуатацію повітряних ліній за вказаними напрямками №594 від 20.09.2013 р., №597 від 20.09.2013 р., №586 від 20.09.2013 р., №593 від 20.09.2013 р., №611 від 20.09.2013 р., №133 від 26.07.2013 р., №595 від 20.09.2013 р., №590 від 20.09.2013 р..

Пунктом 2.2 Порядку №245 встановлено, що право на експлуатацію повітряної лінії не може бути передане та продане іншому авіаперевізнику.

Відповідач, затверджуючи Протокол засідання №15 Наказом №343 фактично передав права на експлуатацію повітряних ліній позивача третій особі-2 без відповідних мотивів та аргументації, що є порушенням пункту 2.2 Порядку №245 та порушенням прав позивача.

Крім того, з хронології прийняття оскаржуваних пунктів Протоколу засідання №15 видно, що Комісія спочатку прийняла рішення про надання права на експлуатацію повітряних ліній ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" (пункт 4), що фактично призвело до перевищення загальної кількості дозволених рейсів до Турецької Республіки та Держави Ізраїль, а потім обмежила права ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію повітряних ліній за вказаними напрямками (пункт 9).

У відповідності до пункту 2.1 Порядку №245, обов'язковою умовою надання та використання авіаперевізником права на експлуатацію повітряної лінії є, зокрема, відсутність у авіаперевізника простроченої заборгованості з оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування перед українськими провайдерами аеронавігаційного обслуговування та/або послуг з аеропортового обслуговування перед аеропортами державної форми власності.

Судами попередніх інстанцій встановив, що станом на 01.07.2014 р. заборгованість ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" перед державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" за надані послуги аеропортового обслуговування становить 234 502,91 грн., яка виникла з квітня 2014 року та не погашена станом на 01.10.2014 р.,

Таким чином, попри наявність у ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" заборгованості з оплати послуг аеропортового обслуговування перед аеропортом державної форми власності, Комісією було прийняте рішення про надання ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" права на експлуатацію повітряних ліній за напрямами: Республіка Грузія, Російська Федерація, Республіка Ірак, Турецька Республіка, Держава Ізраїль, які зафіксовані у оскаржуваних пунктах 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15.

Вищезазначене свідчить про порушення положень законодавства при прийнятті вказаних рішень та, відповідно, протиправність пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 9.4, 9.5 Протоколу засідання №15, слід зазначити наступне.

Державіаслужбою України надане ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" право на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Туреччина) - Київ №594 від 20.09.2013 р., згідно якого позивач мав право здійснювати за вказаним маршрутом до 16 рейсів на тиждень без обмеження мінімального рівня регулярності польотів та протягом невизначеного часу.

Також Державіаслужбою України надане ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" право на експлуатацію повітряної лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса №597 від 20.09.2013 р., згідно якого позивач мав право здійснювати за вказаним маршрутом до 7 рейсів на тиждень без обмеження мінімального рівня регулярності польотів з 20.09.2013 р. до 20.09.2023 р..

Зі змісту оскаржуваних пунктів 9.4, 9.5 Протоколу засідання №15 видно, що Комісія прийняла рішення обмежити обсяг права ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію повітряних ліній Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ зменшивши частоту регулярних повітряних перевезень до 14 рейсів на тиждень та Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса зменшивши частоту регулярних повітряних перевезень до 5 рейсів на тиждень, посилаючись виключно на положення пункту 4 частини 8 статті 94 Повітряного кодексу України та пункт 2.9 Порядку №245.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку №245 рішення комісії щодо розглянутих питань можуть повністю або частково задовольняти заяву авіаперевізника, містити відмову в наданні або обмеженні обсягу права на експлуатацію повітряної лінії відповідно до частини восьмої статті 94 Повітряного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 94 Повітряного кодексу України уповноважений орган з питань цивільної авіації має право відмовити у наданні права на експлуатацію певної повітряної лінії та призначенні авіаперевізника або обмежити обсяг права на експлуатацію повітряної лінії у разі, якщо авіаперевізник не відповідає вимогам міжнародних договорів України та авіаційних правил України або не виконує їх.

Виходячи з наведеного підставою для обмеження права ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" на експлуатацію вказаних повітряних ліній Комісія вказала його невідповідність вимогам міжнародних договорів України та авіаційних правил України або їх порушення. Однак, обґрунтування того, в чому саме полягає невідповідність позивача вимогам міжнародних договорів України та авіаційних правил України, або які порушення позивач допустив оскаржуване рішення не містить.

Відповідач посилався на те, що згідно з довідкою, наданою державним підприємством обслуговування повітряного руху України листом від 28.08.2014 р. №1.12-281 та довідкою, наданою ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" листом від 22.08.2014 р. №01-22-2472 ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" не виконувало вищевказану частоту авіаперевезень, по зазначених напрямках.

На думку відповідача та ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна", той факт, що позивач здійснював іноді меншу кількість авіарейсів на тиждень, ніж вказано у Правах на експлуатацію повітряних ліній №594 від 20.09.2013 р. та №597 від 20.09.2013р., свідчить про невиконання ним вимог міжнародних договорів України та авіаційних правил України.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано не прийняли до уваги наведені доводи відповідача та ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що повітряне сполучення між Україною та Туреччиною і умови призначення та експлуатації повітряної лінії Київ - Стамбул - Київ регулюються, зокрема, угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про повітряне сполучення від 22.12.2011 р..

Відповідно до пункту 2 розділу II Додатку до вказаної Угоди призначені авіапідприємства будь-якої Договірної Сторони можуть здійснювати повітряні сполучення за встановленими маршрутами з максимальною частотою, яка погоджується між авіаційними властями Договірних Сторін.

Відповідно до Меморандуму взаєморозуміння між авіаційними владами України та Турецької Республіки від 18.09.2013 р. авіаційні влади України та Уряд Турецької Республіки домовилися, що на повітряній лінії Київ - Стамбул - Київ авіаперевізники, призначені з української сторони, можуть виконувати 16 рейсів на тиждень. Тобто 16 рейсів на тиждень є максимальною (граничною) частотою, яка встановлена на лінії Київ - Стамбул - Київ.

Повітряне сполучення між Україною та Ізраїлем, і зокрема, умови призначення та експлуатації повітряної лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса регулюються, угодою між Урядом України та Урядом Держави Ізраїль про повітряне сполучення від 12.01.1993 р..

Відповідно до пункту 2 розділу II Додатку до Угоди призначені авіапідприємства будь-якої Договірної Сторони можуть здійснювати повітряні сполучення за встановленими маршрутами з максимальною частотою, яка погоджується між авіаційними властями Договірних Сторін.

Погодженим Протоколом від 17.06.2011 р. між авіаційними владою України та Держави Ізраїль встановлено, що на повітряній лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса авіаперевізники, призначені з української сторони, можуть виконувати 7 рейсів на тиждень. Тобто, 7 рейсів на тиждень є максимальною (граничною) частотою, яка встановлена на лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса.

Частиною 1 статті 94 Повітряного кодексу України встановлено, що авіаперевізник зобов'язаний надавати послуги з повітряних перевезень в обсягах і на умовах, передбачених сертифікатом експлуатанта, ліцензією та наданими йому правами на експлуатацію повітряних ліній.

Правами на експлуатацію повітряних ліній №594 від 20.09.2013 р. та №597 від 20.09.2013 р. позивачу надане право здійснювати за вказаними маршрутами рейси без обмеження мінімального рівня регулярності польотів.

Виходячи з наведеного позивачу надане право здійснювати певну кількість польотів за визначеними повітряними лініями, однак, не встановлений обов'язок здійснювати виключно максимальну частоту рейсів, оскільки здійснення рейсів є саме правом, а не обов'язком авіакомпанії.

Зазначене, зокрема, випливає також з того, що положеннями законодавства не передбачені санкції за здійснення меншої кількості рейсів, ніж дозволено правами на експлуатацію повітряних ліній.

Пунктом 4.2 Порядку №245 передбачено, що право на експлуатацію повітряної лінії анулюється за умови нездійснення авіаперевізником експлуатації повітряної лінії протягом 12 місяців або припинення її експлуатації на 12 місяців (у випадку регулярних міжнародних перевезень з/до України).

Однак, має бути саме повна відсутність здійснення рейсів, в такому випадку, право на експлуатацію повітряної лінії анулюється.

Законодавством не передбачена можливість зменшення кількості рейсів, дозволених авіакомпанії, у разі здійснення меншої кількості польотів за відповідними маршрутами, ніж її надане правами на експлуатацію повітряних ліній.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми колегія суддів вважає обґрунтованим висновки судів першої та апеляційної інстанції, що той факт, що ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" здійснювало у певні періоди меншу кількість польотів, ніж дозволено правами на експлуатацію повітряних ліній №594 від 20.09.2013 та №597 від 20.09.2013 не може розцінюватися як невиконання позивачем вимог міжнародних договорів України та авіаційних правил України.

Відповідач та ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" також посилалися на те, що позивач допускав і інші порушення, які могли бути підставою для обмеження його прав виконувати рейси за напрямками Стамбул-Київ-Стамбул та Одеса-Тель-Авів-Одеса (пункти 9.4 та 9.5 Протоколу засідання №15).

ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" зокрема вказувало на те, що позивач має заборгованість перед аеропортами, а саме перед ДП МА "Бориспіль", що, на думку ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна", свідчить про наявність підстав для обмеження обсягу прав позивача на експлуатацію повітряних ліній Стамбул-Київ-Стамбул та Одеса - Тель-Авів - Одеса. На підтвердження вказаної заборгованості до матеріалів справи долучена постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2014 р. у справі № 910/11068/13.

Разом з тим, в оскаржуваному Протоколі засідання №15, затвердженому Наказом №343 відсутні посилання на те, що рішення про обмеження прав позивача (пункти 9.4. та 9.5 Протоколу №15) прийняті саме на підставі наявності заборгованості ПАТ "Авіакомпанія "МАУ" перед ДП МА "Бориспіль". Постанова Київського апеляційного господарського суду, на яку посилаються відповідач та ТОВ "Авіакомпанія "Атласджет Україна" винесена 21.07.2014 тоді, як спірний Протокол засідання №15 був прийнятий 03.07.2014. Отже, наявність вказаного судового рішення не могла бути підставою для обмеження обсягу прав позивача на експлуатацію повітряних ліній. Крім того, позивач вказав на те, що постановою Вищого господарського суду України у справі №910/11068/13 від 20.10.2014 р. всі судові рішення у цій справі були скасовані, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Виходячи з наведеного відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів наявності правових підстав для обмеження позивачу права на експлуатацію вищезазначених повітряних ліній, що свідчить про необґрунтованість та протиправність пунктів 9.4, 9.5 Протоколу засідання №15.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15, оскільки рішення, викладені у даних пунктах є необґрунтованими та суперечать вимогам законодавства, а Наказ №343, яким затверджений Протокол засідання №15, виданий на виконання Порядку №245, який суперечить положенням законодавства, яке має вищу юридичну силу, зокрема Повітряному кодексу України.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Атласджет Україна" та Міністерства інфраструктури України відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді М.В. Дрибас