Справа № 2а/0470/5681/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/9991/24820/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. Просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 676 від 25 березня 2011 року та № 62 о/с від 18 квітня 2011 року про звільнення його з органів внутрішніх справ за п. «є» ст. 63 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення); поновити його на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дніпропетровського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач неправомірно видав наказ про його звільнення, оскільки він не порушував службової дисципліни.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 676 від 25 березня 2011 року та № 62 о/с від 18 квітня 2011 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_4; поновлено позивача на раніше займаній посаді. Зобов'язано Дніпропетровський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення позивача на посаді та нарахування і виплати грошового забезпечення за один місяць. Стягнуто з Державного бюджету на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 березня 2011 року наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. «є» ст. 63 (за порушення дисципліни) Положення.

Вказаний наказ виконано шляхом видання 18 квітня 2011 року наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 62 о/с про звільнення позивача із займаної посади в запас Збройних Сил України за п. «є» ст. 63 (за порушення дисципліни) Положення, з 18 квітня 2011 року.

Підставою для звільнення позивача став висновок службового розслідування, затверджений 25 березня 2011 року, в ході якого встановлено порушення позивачем вимог Законів України «Про міліцію» та «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Кодексу честі та Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України, що виразилось у нестатутних відносинах з ОСОБА_5

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки постановою заступника прокурора Дніпропетровського району від 18 квітня 2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб Дніпропетровського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 388 КК України. Крім того, звільнення ОСОБА_4 проведено в період його тимчасової непрацездатності.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Суди першої та апеляційної інстанцій, всупереч вимог ст. 86 КАС України, за змістом якої суд оцінює докази, які є у справі, на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в сукупності та, що ніякі докази не мають наперед встановленої сили, належним чином не дослідили висновок службового розслідування від 25 березня 2011 року та не врахували, що відсутність вироку чи відсутність в діях позивача складу злочину, не є безспірним доказом відсутності у його діях порушення дисципліни, оскільки звільнення особи з органів внутрішніх справ є самостійним видом відповідальності та не ставиться в залежність від наявності вироку суду, яким визнано особу винною у вчиненні злочину.

До того ж, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій в порушення вимог статтей 161, 163 КАС України не перевірили чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються; не зазначили обставин із посиланням на докази, а також мотивів, з яких відхилили доводи відповідача про доведеність факту порушення службової дисципліни позивачем.

Крім того, суди належним чином не перевірили доводів відповідача щодо обов'язку працівників міліції повідомляти про перебування на лікуванні у закладах охорони здоров'я інших відомств. А дійшовши висновку, що невиконання ОСОБА_4 даного обов'язку знаходиться поза межами даного спору, не навели мотивів відхилення вказаних доводів відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій порушили вищенаведені норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 79, 86, 159, 162 КАС України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 220 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін та підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк