Справа № 813/1167/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 876/5497/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

10 лютого 2014 року Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 198 198 грн. 25 коп.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 15 квітня 2014 року позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що податковий орган звернувся з позовом про стягнення з позивача податкового боргу, який виник у зв'язку з винесенням податкового повідомлення-рішення начальником Державної податкової інспекції в Пустомитівському районі № від 27 квітня 2011 р.

Однак, дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено до суду. Хоча, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 р. у справі № 126084/11/9104 відмовлено в задоволенні його позову про скасування вищевказаного повідомлення-рішення, проте, відповідачем подана касаційна скарга на дану постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 p., а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2013 р. відкрито відповідне касаційне провадження у зазначеній справі.

За таких обставин, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт господарювання Пустомитівською районною державною адміністрацією 07.07.2006 року №0002279, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгодженні суми грошових зобов'язань, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла податкова заборгованість в сумі 198 198 грн. 25 коп.

З довідки про заборгованість від 23.01.2014 року №637/10/20-0023 вбачається, що податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 станом на 23.01.2014 року становить 198 198,25 грн., в т.ч. 158546 грн. податкових зобов'язань та 39652, 25 грн. штрафних санкцій.

Так, 27.04.2011 року ДПІ в Пустомитівському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу визначено податкове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 158609 грн., та 39652,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 червня 2013 року скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2011 року у справі №2а-6463/11 та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2011 року відмовив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи за відповідачем рахується податковий борг, а вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95- 99 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

При цьому відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податковий орган вживав заходи, спрямовані на погашення податкового боргу, а саме: відповідно до статті 59 Податкового кодексу України відповідачу надіслано податкову вимогу «Ю» №652-17 від 06.11.2013р., яка була отримана відповідачем 26.11.2013 року (а.с.41-43). Однак, вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року у справі №2а-6463/11/1370, якою відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2011 року, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18.09.2013 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 у справі №2а-6463/11/1370. Разом з тим, судом касаційної інстанції ухвалою від 11 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.3 ст.254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, на час розгляду справи судом першої інстанції, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року у справі №2а-6463/11/1370 набрала законної сили.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо невідповідності постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

За таких обставин, апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача податкового боргу.

У випадку скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року у справі №2а-6463/11/1370, постанова суду першої інстанції в даній справі може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі № 813/1167/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов