Справа № 810/6179/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 березня 2015 року м. Київ В/800/1378/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівКалашнікової О.В.
Розваляєвої Т.С.
Цуркана М.І.
Чумаченко Т.А.
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року (К/800/5163/15) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області про скасування рішення

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року.

ОСОБА_6 направила до Вищого адміністративного суду України заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року у зазначеній справі.

У заяві просить скасувати зазначену ухвалу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому ОСОБА_6 послалася на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права у даній справі та в інших справах, що, на її думку, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В заяві вказала, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року прийнята з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права ніж ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2008 року (К-31836/06) та від 23 березня 2010 року (К-21881/08).

На думку заявника, суд касаційної інстанції, застосовуючи одні і ті ж норми матеріального права у подібних правовідносинах ухвалив різні за змістом судові рішення.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 та додані до неї матеріали, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про відсутність підстав для допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року у зазначеній справі, оскільки у даному випадку мають місце різні обставини справи та відсутнє неоднакове застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах і прийняття різних за змістом судових рішень.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 4 постанови від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснив судам, що заява про перегляд рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема, різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню, різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню, різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року, про перегляд Верховним Судом України якої подано заяву, предметом спору у цій справі є правомірність рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації прав на земельну ділянку, оскільки подані документи не відповідали вимогам статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та було встановлено невідповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В мотивувальній частині рішення суд помилково послався на норми чинного Цивільного Кодексу України 2003 року, але рішення фактично не обґрунтовується нормами цього Кодексу.

В ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2008 року (К-31836/06) та від 23 березня 2010 року (К-21881/08), на які посилається

ОСОБА_6, суди вказали на безпідставність посилання Державної податкової інспекції на норми Цивільного кодексу України 2003 року, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року.

Отже, у даному випадку спірні правовідносини не мають характеру тотожності. Крім того, відсутнє й неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Враховуючи наведене, обговоривши доводи заяви та виходячи з мети судового перегляду, колегія суддів не знаходить підстав для допуску заяви до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску заяви ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року (К/800/5163/15) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Розваляєва Т.С.

Цуркан М.І.

Чумаченко Т.А.