Справа № 826/3182/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

08 квітня 2015 року 14:15 справа №826/3182/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: Таргонської О.С.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 квітня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Подільському районі), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо складання акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12 про опис майна у податкову заставу та її реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого та нерухомого майна про податкові застави згідно акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12; 2) зобов'язати відповідача звільнити з податкової застави майно, що включене до акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12, та виключити таку заставу шляхом подання заяви про припинення обтяження і виключення записів про реєстрацію обтяження з Державного реєстру прав на нерухоме майно та з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3182/14, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 08 квітня року представник позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12 про опис у податку заставу майна ФОП ОСОБА_3, складеного податковим керуючим ДПІ у Подільському районі, проведено згідно наявних даних АІС "Податковий блок, АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України опис наступного майна: 1) автомобіль марки MERSEDES-BENZ AXOR 33040; 2) автомобіль марки LEXUS RX 350; 3) автомобіль марки FIAT DOBLO; 4) автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUREG, 5) автомобіль марки MERSEDES-BENZ AXOR; 6) торговельний кіоск, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного акта за заявою відповідача в Державний реєстр обтяжень рухомого майна внесено запис про податкову заставу на активи платника податків ОСОБА_3

Позивач вважає протиправними дії відповідача по складанню акт опису майна та реєстрації на його підставі податкової застави, мотивуючи позовні вимоги наступним: позивач не отримував рішення про опис майна у податкову заставу, на підставі якого складено оскаржуваний акт опису майна; на момент прийняття рішення про опис майна у податкову заставу у позивача був відсутній податковий борг, у зв'язку із оскарженням у судовому порядку рішень ДПІ у Подільському районі про застосування фінансових санкцій, що стали підставою для прийняття податкової вимоги; в акті опису майна не визначено балансову вартість майна та не проведено оцінки майна відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідач у письмовому запереченні зазначив про відповідність своїх дій вимогам Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва часткового погоджується із позовними вимогами ФОП ОСОБА_3, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пункт 81.1 статті 89 Податкового кодексу України встановлює, що право податкової застави виникає у разі:

89.1.1. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

89.1.2. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно положень пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

За правилами пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що право податкової застави виникає з дня виникнення податкового боргу, зокрема у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, і поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу.

На підставі наявних у справі матеріалів суд встановив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року в адміністративній справі №826/18379/14 за позовом ДПІ у Подільському районі до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 78 314,00 грн.

У вказаній постанові Окружного адміністративного суду міста Києва встановлено, що спірна заборгованість виникла у зв'язку з несплатою узгодженого грошового зобов'язання, визначеного позивачу відповідно до рішень ДПІ у Подільському районі про застосування фінансових санкцій від 22 листопада 2013 року №№0000096/26-56-17-01-09, 0000097/26-56-17-01-09, 0000098/26-56-17-01-09 та №0000096/26-56-17-01-09.

Правомірність прийняття рішень ДПІ у Подільському районі про застосування фінансових санкцій від 22 листопада 2013 року №№0000096/26-56-17-01-09, 0000097/26-56-17-01-09, 0000098/26-56-17-01-09 та №0000096/26-56-17-01-09 підтверджена у судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року в адміністративній справі №826/7302/14 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у Подільському районі скасування рішень про застосування фінансових санкцій, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 про скасування рішень ДПІ у Подільському районі про застосування фінансових санкцій від 22 листопада 2013 року №№0000096/26-56-17-01-09, 0000097/26-56-17-01-09, 0000098/26-56-17-01-09 та №0000096/26-56-17-01-09 відмовлено. А тому, з моменту набрання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року законної сили, грошове зобов'язання набуло статусу узгодженого.

Як встановлює частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт наявності у ФОП ОСОБА_3 суми податкового боргу зі сплати штрафних санкцій суд вважає доведеним.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів, які б підтверджувати, що зазначене в акті опису майна від 06 лютого 2015 року №12 майно (автомобілі та кіоск) належить ФОП ОСОБА_3, та не вказано у згаданому акті вартості описаного майна.

Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що балансова вартість описаного у межах спірних правовідносин майна відповідає сумі податкового боргу платника податків, а у разі, якщо балансова вартість такого майна не була визначена на дату складання оскаржуваного акта, не надав суду доказів оцінки майна, проведеної відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Наведене свідчить, що акт опису майна від 06 лютого 2015 року №12 складено з порушенням норм пунктів 89.2, 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, відповідно, на думку суду, дії ДПІ у Подільському районі щодо складання вказаного акта опису майна та реєстрації на його підставі податкової застави є протиправними, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

У той же час суд не погоджується із рештою позовних вимог про зобов'язання відповідача звільнити майно з податкової застави та виключити таку заставу шляхом подання заяви про припинення обтяження і виключення записів про реєстрацію обтяження.

Пункт 89.8 статті 89 Податкового кодексу України встановлює, контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №572, орган доходів і зборів зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п'ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

3.2. Така реєстрація здійснюється: щодо рухомого майна - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна" та наказу Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року №73/5 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2004 року за №942/9541; щодо нерухомого майна - відповідно до постанов Кабінету Міністрів України: від 22 червня 2011 року №703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та від 26 жовтня 2011 року №1141 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Вичерпні підстави та порядок припинення податкової застави визначений у статті 93 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 93.1 цієї статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку;

93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним;

93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

93.1.4. отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Пункт 93.2 статті 93 Податкового кодексу України вказує, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Між тим, суд зауважує, що позивачем не наведено жодної з обставин, яка б могла бути підставою для звільнення описаного майна із податкової застави, та не надав доказів закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу України.

Доводи позивача про необхідність звільнення майна із податкової застави, у зв'язку із протиправними діями по складанню акта опису майна, відхиляються судом, оскільки Податковий кодекс України не передбачає можливості припинення податкової заяви у разі порушення процедури опису майна при наявності у платника податків податкового боргу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Подільському районі не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; у свою чергу позивачем не доведено наявності підстав для припинення податкової застави, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року 3674-VI "Про судовий збір" доведено до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір", у якій зазначено, що "Позови та заяви, які подаються до судів, можуть містити декілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору. З урахуванням вимог статті 6 цього Закону: з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо…".

Таким чином, у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог.

При цьому суд звертає увагу, що згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі станом на січень 2015 року на рівні 1 218,00 грн.; тому за кожну немайнову вимогу адміністративного позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 73,08 грн. (1 218,00 грн. х 0,06).

Матеріали справи підтверджують, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 73,08 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру, в той час як у позові висунуто дві самостійні вимоги немайнового характеру.

Тобто, позивачем сплачено судового збору в розмірі, меншому, ніж встановлено Законом України "Про судовий збір", що, з врахуванням задоволення лише однієї самостійної вимоги, виключає присудження на корить позивача суми судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо складання акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12 про опис у податку заставу майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

3. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо реєстрації податкової застави на підставі акта опису майна від 06 лютого 2015 року №12 про опис у податку заставу майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко