Справа № 808/754/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

06 квітня 2015 року (10 год. 25 хв.) Справа № 808/754/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

представників:

позивача - Тягушева Д.О.,

відповідача - Кравченко М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

03.02.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2014 на суму 60341,70 грн. (штрафна санкція в розмірі 10% за порушення граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток), прийняте відповідачем.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі акту документальної невиїзної перевірки від 23.09.2014 №308/28-04-41-00/00130926 про результати документальної невиїзної перевірки з питання своєчасності сплати до бюджету авансових внесків з податку на прибуток позивача за період з 02.06.2014 по 25.06.2014 (далі - Акт перевірки), відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення № від 10.10.2014, за яким до позивача було застосовано штрафні фінансові санкції на суму 60341,70 грн. Крім того, 04.06.2014 відповідачем була сформована податкова вимога №8-18. Висновки Акту перевірки позивач вважає необґрунтованими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення, на думку позивача, є безпідставними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 05.02.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначене на 18.02.2015.

Ухвалою від 18.02.2015 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №808/3771/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Станом на 06.04.2015 судове рішення у справі №808/3771/14 набрало законної сили.

Ухвалою від 06.04.2015, у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі №808/3771/14, провадження у цій справі було поновлене, судове засідання призначене на 06.04.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що у зв'язку із використанням у травні 2014 року податкової пільги, виникли обставини, які обумовили відсутність у позивача обов'язку продовжувати сплачувати авансові внески з податку на прибуток, адже обставини «не отримання прибутку» або «отримання збитку» слід розглядати саме у контексті прибутку як податкової бази для сплати податку, тобто, відсутність нарахованої (визначеної) суми податкового зобов'язання за цей податковий період, і саме використання податкової пільги зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору. Зазначив, що судовим рішенням у справі №808/3771/14, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу відповідача №6-18 від 04.06.2014 на загальну суму 603417,00 грн. (авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності). Встановлено відсутність податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток по строку сплати до 30.05.2014 в сумі 603417,00 грн., а тому нарахування штрафних фінансових санкцій є неправомірним. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що позивач за І квартал 2014 року отримав прибуток у розмірі 15498589,00 грн., що було задекларовано ним самостійно відповідно до поданої ним декларації по рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності». Застосування позивачем податкової пільги не звільняє позивача від сплати авансових внесків у 2014 році, оскільки звільняється від сплати таких внесків лише той платник податків, який не отримав прибуток або отримав збиток. Вважає, нарахування штрафних фінансових санкцій правомірним, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 06.04.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 позивачем була подана відповідачу декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у якій позивачем був визначений авансовий внесок з цього податку, що підлягає сплаті щомісячно, у розмірі 603417 грн.

08.05.2014 позивачем відповідачу була подана декларація з податку на прибуток за 1 квартал 2014 року, у якій не було зазначено суми авансового внеску з цього податку.

04.06.2014 відповідачем була сформована податкова вимога №8-18, яка визначала суму податкового боргу відповідача за узгодженим грошовим зобов'язанням за основним платежем у розмірі 603417,00 грн.

На підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 79 Податкового кодексу України та наказу відповідача від 12.09.2014 №491 у період з 12.09.2014 по 18.09.2014 відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка з питання своєчасності сплати до бюджету авансових внесків з податку на прибуток позивача за період з 02.06.2014 по 25.06.2014.

За наслідками перевірки 23.09.2014 відповідачем був складений Акт перевірки, за висновками якого відповідачем встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток по декларації з податку на прибуток за 2013 рік № від 24.02.2014 з затримкою до 30 календарних днів.

На Акт перевірки позивачем було подано заперечення від 01.10.2014 №008-82/14355, проте згідно відповіді на заперечення від 08.10.2014 №5396/10/28-04-41 заперечення позивача не було враховано, а висновки Акту перевірки залишені без змін.

На підставі Акту перевірки 10.10.2014 відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача за порушення граничного строку сплати (на 25 календарних днів) суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток було застосовано штрафні санкції на загальну суму 60341,70 грн.

17.10.2014 позивачем до Міжрегіонального ГУ Міндоходів - центральний офіс з обслуговування великих платників було подано скаргу №005-82/15374 на зазначене податкове повідомлення-рішення, проте рішенням про результати розгляду скарги від 18.12.2014 №22953/10/28-1010-434 скарга позивача була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № - без змін.

29.12.2014 позивачем до ДФС України було подано скаргу №008-82/19716 на зазначене податкове повідомлення-рішення, проте рішенням про результати розгляду скарги від 20.01.2015 №886/6/99-99-10-01-02-25 скарга позивача була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № - без змін.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №808/3771/14 щодо спору між тими саме сторонами з приводу визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 по справі №808/3771/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015, адміністративний позов було задоволено у повному обсязі, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу відповідача №6-18 від 04.06.2014 на загальну суму 603417,00 грн. (авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності).

Із зазначеного рішення вбачається, що досліджена судом податкова вимога №6-18 від 04.06.2014 не містить у собі відомостей про факт виникнення грошового зобов'язання, а саме у сумі 603417,00 грн. та його узгодження.

Підстави, викладені у п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, п.2.2 «Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків», відповідачем у суді - не доведені.

Судом з'ясовано, що у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року відсутні податкові зобов'язання позивача, які б відповідач міг вважати узгодженими станом на день формування податкової вимоги №6-18 - 04.06.2014.

Зазначено, що спірна сума податкового зобов'язання, яку відповідач вважає за необхідне сплатити позивачем - авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у сумі 603417,00 грн., повинна, відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, оформлятись не податковою вимогою (яка стосується узгоджених, безспірних сум податкових зобов'язань), а податковим повідомленням-рішенням, з обов'язковим зазначенням конкретних порушень податкового законодавства України.

За відсутності порушень податкового законодавства відсутніми є і підстави до вжиття заходів, передбачених п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.

Таким чином, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 по справі №808/3771/14, що набрала законної сили, встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для складення та направлення податкової вимоги, податкові зобов'язання позивача, які б відповідач міг вважати узгодженими, станом на день формування податкової вимоги - відсутні. Суд дійшов висновку про відсутність у позивача (у зв'язку з використанням податкової пільги) нарахованої суми податкового зобов'язання за відповідний податковий період, при цьому будь-які податкові повідомлення-рішення з приводу несвоєчасної сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток відсутні.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки Акту перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Відповідач в Акті перевірки позивача посилається на недотримання, позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Платники податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на дохід у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1, 136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу, від суми фактично отриманого доходу протягом місячного податкового періоду, без подання податкової декларації.

Судом встановлено, що позивачем 24.02.2014 було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Згідно наданої відповідачем інтегрованої картки позивача 28.02.2014 податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік була прийнята та облікована.

У вказаній податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік, по рядку 23 Авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно позивачем зазначено - 603417,00 грн.

Позивачем у підтвердження сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, надані до суду платіжні доручення:

- №5845 від 24.03.2014 на суму 603417,00 грн. з призначенням платежу «авансовий внесок, що сплачується у березні 2014 pоку»;

- №8771 від 25.04.2014 на суму 603417,00 грн. з призначенням платежу «авансовий внесок, що сплачується у квітні 2014 pоку».

08.05.2014 позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року.

У рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року позивачем задекларовано 15498589,00 грн. по рядку 09ПЗ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування» позивачем зазначена сума 15498589,00 грн.

Суд зазначає, що пп. 134.1.1 п. 131.1 ст. 134 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Стаття 149 ПК України визначає, що податковою базою для цілей цього розділу визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування.

Відповідно до пп. «а» п. 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга надається шляхом податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору.

Відповідно до абз. 9, 10 п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно з п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей; передбачених проектами, фінансування яких здійснюється за рахунок суб'єктів природних монополій, виробників електричної та/або теплової енергії відповідно до рішень Кабінету Міністрів України; витрат у межах інвестиційної складової, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, необхідної для повернення кредитів, інвестицій, погашення облігацій (боргових цінних паперів), випущених (отриманих) енергогенеруючими компаніями, з метою фінансування капітальних вкладень з будівництва (реконструкції, модернізації) обладнання електричних станцій і теплоелектроцентралей, відповідно до плану будівництва (реконструкції, модернізації), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на податкову пільгу, встановлену п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, у сумі 15498589,00 грн. (фактичні витрати позивача у І кварталі 2014 року, передбачені інвестиційною програмою позивача на 2014 рік, на будівництво (реконструкцію, модернізацію) електричних мереж становили суму понад 24 млн. грн.)

Судом встановлено, що відповідачем було винесено податкову вимогу №6-18 від 04.06.2014, що визначала податковий борг позивача за основним платежем у сумі 603417,00 грн., яка була визнана протиправною та скасована постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 по справі №808/3771/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що 10.10.2014 відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача за порушення граничного строку сплати (на 25 календарних днів) суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток було застосовано штрафні санкції на загальну суму 60341,70 грн.

Суд наголошує, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 по справі №808/3771/14 встановлено, що у позивача (у зв'язку з використанням податкової пільги) відсутня нарахована, податковою вимогою №6-18 від 04.06.2014, сума податкового зобов'язання за відповідний податковий період.

Оскілки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлена протиправність податкової вимоги №6-18 від 04.06.2014, то нарахована позивачу сума грошового зобов'язання не є узгодженою та не є податковим боргом, а отже нарахування штрафних санкцій на визначену відповідачем у податковій вимозі суму грошових зобов'язань є неправомірним.

Отже, судом встановлено, що в діях позивача відсутні порушення вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме несвоєчасна сплата узгодженого грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток на суму 603417,00 грн. (по строку сплати 30.05.2014) з затримкою на 25 календарних днів,

З наведених підстав, суд дійшов висновку про відсутність підстав та неправомірність дій відповідача щодо нарахування позивачу штрафних фінансових санкцій, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України, на загальну суму 60341,70 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток.

Відтак, заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням від 29.01.2015 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 182,70 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2014, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яким Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» зобов'язано сплатити штраф у сумі 60341,70 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» сплачений судовий збір у сумі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль