Справа № 826/18397/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва до Публічного акціонерного товариства Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів «РІАП» про стягнення заборгованості по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів «РІАП» про стягнення заборгованості по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій у розмірі 7246,87 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Київський завод «РІАП» з 12 березня 1991 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

УПФУ в Оболонському районі м. Києва проведено перевірку правильності нарахування та відшкодування фактичних витрат на виплату пенсій науковим працівникам за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року ПАТ «РІАП» та встановлено заборгованість у розмірі 7246,87 грн.

Посилаючись на приписи частини 9 статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», УПФУ в Оболонському районі м. Києва просило стягнути з ПАТ «РІАП» зазначену суму заборгованості.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність покладення на відповідача обов'язку з відшкодування різниці фактичних витрат на виплату пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої згідно з іншими законодавчими актами за серпень - жовтень 2014 року у розмірі 7246,87 грн.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ, держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Статтею 13 розділу 15 Перехідні положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів, спрямованих із джерел, визначених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», для обчислення пенсії враховується заробітна плата наукового працівника за основним місцем роботи за будь-які 60 календарних місяців наукового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв та за весь період наукового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості наукового стажу.

Частиною 16 ст. 24 вищевказаного Закону передбачено, що пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п.3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Частиною 6 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Згідно п. 5 Порядку № 72, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до п. 6 Порядку № 372, у разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

Водночас, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» не ставить в залежність обов'язок підприємства, в тому числі його правонаступника відшкодовувати різницю пенсії щодо пенсіонерів, які були працівниками наукової установи, якою видано довідку про роботу на науковій посаді, що дає право на пенсію на підставі вказаного закону, від наявності статусу наукової установи у підприємства станом на час виплати вказаним працівникам пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, під час призначення пенсіонеру ОСОБА_3 наукової пенсії та формування повідомлень про суми витрат на виплату пенсії, УПФУ в Дніпровському районі м. Києва були враховані записи в трудовій книжці даного працівника, а також довідка ВАТ «Київський завод «РІАП» від 06 листопада 2002 року № 02/895, яка була видана для пред'явлення в органи Пенсійного фонду України.

Також, органом Пенсійного фонду України було враховано лист Міністерства промислової політики України від 06 вересня 2002 року № 01/-1-933.

Згідно змісту вищевказаних документів, протягом певного періоду часу ОСОБА_3 працював на заводі замовних хімічних реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів «РІАП» на певних посадах, в т.ч. в період з 04 листопада 1964 року по 01 квітня 1975 року на посаді начальника центральної лабораторії заводу (ЦЗЛ, яке за даними Мінпромполітики було самостійним науково-дослідним структурним підрозділом підприємства) з наукового напряму діяльності підприємства, ступінь кандидата хімічних наук ОСОБА_3 присуджений 22 травня 1967 року.

Крім того, в листі Мінпромполітики від 06 вересня 2002 року № 01/-1-933 містяться посилання на іншу довідку ВАТ «Київський завод «РІАП» від 19 жовтня 2001 року № 535Д, в якій викладені відомості про результати науково-технічної діяльності ОСОБА_3

Так, в матеріалах справи відсутні докази відкликання відповідачем довідки від 06 листопада 2002 року № 02/895 та/або визнання її такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства (у тому числі підробленою) в порядку, визначеному чинним законодавством.

При цьому, відповідачем лише надано витяг з Акту службового розслідування щодо походження вказаної довідки, згідно якого довідку слід вважати недійсною, однак даний Акт не містить відомостей про час і хід проведення службового розслідування, встановлені конкретні обставини і факти, що нібито зумовлюють недійсність довідки.

З приводу посилань апелянта на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2005 року у справі № 2-5020 за позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Київський завод «РІАП», третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про надання уточнюючої довідки, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2007 року, колегія суддів зазначає, що дані судові рішення стосуються інших обставин щодо іншої особи - ОСОБА_4 та не встановлюють жодних обставин стосовно ОСОБА_3

Так, повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, по пенсіонеру - колишньому працівнику підприємства ВАТ «Київський завод «РІАП» - ОСОБА_3, як науковому працівнику на 2014 рік, були отримані відповідачем 30 січня та 15 червня 2014 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів оскарження дій органів Пенсійного фонду України щодо здійснення нарахування сум розмірів витрат на виплату різниці пенсій за лютий-липень 2014 року на загальну суму 14 306, 91 грн. та вручення вказаних вище повідомлень сторонами до суду не надано.

З огляду на зазначені обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факти допущення відповідачем помилок при призначенні пенсіонеру ОСОБА_3 наукової пенсії та при здійсненні подальшого перерахунку такої пенсії колишньому працівнику ВАТ «Київський завод «РІАП».

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог УПФУ в Оболонському районі м. Києва та наявність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів «РІАП» на користь Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва суму боргу 7246,87 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.