Справа № 127/1058/13- а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/1058/13- а
Провадження №2-а/127/23/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про скасування постанови суду та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зобов'язання до вчинення дій.

Позов мотивований тим, що з 10.10.2012 року вступив в силу анти дискримінаційний закон № 5207-У1, ст. 4 якого відносить до дискримінації обмеження прав громадян в області охорони здоров'я, проходження служби в державному органі виконавчої влади, трудових правовідносинах, допущеними відповідачами при оформленні документів і подальшого перерахунку розміру пенсії станом на 01.01.2008 року і на 01.07.2012 року. Відповідно до Указу Президента № 926/96 позивач отримував премію 33,3 %, яку обмежили до 18 %. Наказом МВС № 436-10 затверджена Інструкція про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям внутрішніх військ, МВС України, де п.п. 3.17. встановлює виплату допомоги на оздоровлення. При проходженні служби даної допомоги не було, але дана сума допомоги входить до перерахунку розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ № 1294-2007, а також до рішення Конституційного суду України. Надання допомоги на оздоровлення в одних структурних підрозділах МВС України і блокування її в других є не що інше, відповідно до ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», правопорушення в області охорони здоров'я. Відповідно до Постанови КМУ № 1294-2007 вводиться надбавка за виконання особливо важливих завдань. Раніше позивач отримував 100 % премії за особливі умови служби, яка скасована. Призначена надбавка 47 %. Позивачу занижено посадовий оклад до мінімального 1 050, 00 гривень, що є не інакше як дискримінація при проходженні служби в державному органі виконавчої влади.

Вище викладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про зобов'язання відповідачів усунути дискримінацію і корупцію, допущену відповідачами при встановленні посадового окладу 1 150, 00 гривень замість 1 050, 00 гривень, перерахунку пенсії станом на 01.01.2008 року і на 01.07.2012 року, включити в перерахунок норму 1/12 допомоги на оздоровлення, надбавку за виконання ОВЗ в розмірі 95 % замість 47 %, премії в розмірі 33,3 % замість 18 % та відшкодувати пенсійну недоплату з 10.10.2012 року по дату набрання законної сили рішення суду.

Ухвалою суду від 10.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій за період з 01.01.2008 року по 16.07.2012 року залишено без розгляду, відкрито провадження по справі в частині позовних вимог про зобов'язання до вчинення дій за період з 16.07.2012 року і вирішено провести розгляд справи в порядку скороченого провадження.

Ухвалою суду від 15.12.2014 року розгляд справи вирішено провести за загальними правилами КАС України.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, якою, зокрема, позивачем збільшено позовні вимоги. Позивач просив суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2007 року у справі № 2-а-731/07; зобов'язати відповідача провести перерахунок вислуги років із урахуванням 4 років навчання позивача в вузі та перебування його в службовому відрядженні терміном три місяці у Вірменській РСР де діяв надзвичайний стан з березня 2013 року; на підставі перерахунку вислуги років прийняти рішення щодо статусу учасника бойових дій та ветерана МВС України; зобов'язати співвідповідача провести обчислення суми пенсійного грошового забезпечення на підставі встановленої повної сумарної вислуги років з урахуванням 4 років навчання позивача в вузі та перебування його в службовому відрядженні терміном три місяці у Вірменській РСР де діяв надзвичайний стан; зобов'язати співвідповідача провести перерахунок суми грошового забезпечення із урахуванням вислуги років, премій та інших грошових надбавок і провести виплату з січня 2008 року; відносити премію з 18 % до 33,3 %, надбавку за особливо важливі завдання збільшити з 48 % до 95 %; зобов'язати співвідповідача провести виплату грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 1/12 частини, що відноситься до фонду заробітної плати.

Позивач та відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Позивачем до суду направлено заяву про розгляд справи у його відсутність. Представником відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області подано клопотання про розгляд справи у його відсутність, зокрема, із зазначенням про не визнання позовних вимог і проханням відмовити позивачу в їх задоволенні. Представником співвідповідача - Головного управління пенсійного фонду України причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи заяву позивача, клопотання представника відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, повторну неявку в судове засіданні представника співвідповідача - Головного управління пенсійного фонду України та положення ст. 128 КАС України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність цих осіб.

Ухвалою суду від 08.04.2015 року провадження у даній адміністративній справі закрито в частині позовних вимог прозобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням 4 років навчання в Харківському юридичному інституті.

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом було досліджено матеріали адміністративної справи № 2-а-731/07 Вінницького окружного адміністративного суду; цивільної справи № 2-4857/10 Ленінського районного суду м. Вінниці та адміністративної справи № 2-а-20/11 Ленінського районного суду м. Вінниці.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2007 року в адміністративній справі № 2-а-731/07 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про перерахунок вислуги років, встановлення вислуги років на час його звільнення та проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вислуги років, надбавки за безперервну службу та відшкодування суми, що утворилась з допущенням пенсійної недоплати.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.03.2011 року в адміністративній справі № 2-а-20/11, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, поновлення посадового окладу при перерахунку пенсії до суми 1 150, 00 гривень, поновлення розміру премії з 18 % до 33 % і надбавки за виконання особливо важливих завдань з 47 % до 95 %, про відшкодування з урахуванням індексу інфляції пенсійної недоплати за період з 01.01.2008 року по дату набрання чинності рішення суду, а також зарахування періоду навчання ОСОБА_1 в Харківському юридичному інституті з вересня 1981 року по червень 1985 року до вислуги років.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, вище зазначеними судовими рішеннями було встановлено наступне.

25.10.2004 року ОСОБА_1 звільнений у відставку з пільговою вислугою 23 роки 11 місяців 15 днів із призначенням пенсії 67 % від грошового забезпечення. Постійні показники пенсійної бази згідно довідки Піщанського РВ УМВС складають: посадовий оклад - 155 грн., оклад за звання 130 грн., 30% надбавки за вислугу років - 85,5 грн., 100% надбавка - 378,81 грн., 30% надбавка за ОУС - 85,50 грн., 25% слідчі - 71,25 грн., 10% за таємність - 15,50 грн., а всього - 1100, 92 грн. 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення носить тимчасовий характер, так як виплачується лише один раз на рік та не може бути включена до розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, а відтак і не дає підстав для перерахунку пенсії. Премія у розмірі 33,3% була встановлена Указом Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» від 04.10.1996 року № 926 та виплачувалась пенсіонерам включно до грудня 2007 року, оскільки Указом Президента України від 18.12.2007 рік № 1234 Указ Президента України № 926 був визнаний таким, що втратив чинність, а відтак була скасована і премія в розмірі 33,3 %. Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» встановлено право керівників силових структур встановлювати премію не менше як 10% посадового окладу. Відповідно до довідки № 80/12065 наданої ГУМВС України у Вінницькій області, ОСОБА_1 встановлено премію у розмірі 18%, що не суперечить вимогам зазначеної правової норми. Разом з тим, п.5 постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що для перерахунку пенсій зокрема враховуються інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільняється на пенсію. Разом з тим, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не враховуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії, за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 72 КАС України, вище викладені обставини не потребують доказування. Окрім того, судом прийнято до уваги, що ні позивачем, ні представниками відповідачів під час судового розгляду даної адміністративної справи не було спростовано обставини, які встановлені постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2007 року в адміністративній справі № 2-а-731/07 та постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.03.2011 року в адміністративній справі № 2-а-20/11, а судомне встановлено, що обставини у справі, що розглядається є інакшими, ніж встановлені під час розгляду іншої, вище зазначеної справи.

В той же час, судом прийнято до уваги, що вимоги, які були предметом розгляду в Вінницькому окружному адміністративному суді в адміністративній справі № 2-а-731/07 та Ленінському районному суді м. Вінниці в адміністративній справі № 2-а-20/11, є аналогічними вимогам, що у даній справі, однак ці вимоги розглядались за інший період, зокрема, по дату винесення постанови Вінницьким окружним адміністративним судом по справі № 2-а-731/07 26.06.2007 року та з 01.01.2008 року по дату винесення постанови Ленінським районним судом м. Вінниці по справі № 2-а-20/11, тобто по 01.03.2011 року. Предметом розгляду по даній справі є правовідносини, що виникли між сторонами по справі, за період з 16.07.2012 року, враховуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2014 року у даній адміністративній справі.

Судом встановлено, що пенсія за вислугу років позивачу перерахована з 01.01.2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури грошового забезпечення.

З 1 січня 2008 року (дати набрання чинності постановою № 1294) були визначені нові види грошового забезпечення військовослужбовців, з урахуванням розмірів яких, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку позивачу правомірно було проведено перерахунок пенсії без урахування надбавок та доплат, передбачених указами Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», від 24 квітня 2003 року № 370/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу» та Указом № 173/2002, оскільки з 1 січня 2008 року ці укази були визнані такими, що втратили чинність на підставі Указу Президента України від 18 грудня 2007 року № 1234/2007 «Про внесення зміни до Указу Президента України від 1 квітня 1999 року № 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України».

З 1 січня 2008 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури грошового забезпечення», якою змінено структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Зокрема, збільшено розмір посадових окладів для відповідних категорій військовослужбовців, а також передбачено встановлення інших додаткових видів грошового забезпечення.

У зв'язку з упорядкуванням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Президент України Указом № 1234/2007 визнав такими, що втратили чинність деякі укази Президента України, в тому числі укази №№ 926/96, 173/2002 та 370/2003, надбавки та доплати згідно з якими були включені до грошового забезпечення позивача при обчисленні та призначенні пенсії.

Враховуючи те, що станом на 1 січня 2008 року деякі надбавки та доплати, які виплачувались позивачу раніше, були скасовані, то з огляду на наведене вище вони не могли бути включені при перерахунку раніше призначеної пенсії.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України викладеною в справі № 21-248а13 від 01.10.2013 року.

В силу положень ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що премія, яку позивач отримує на сьогоднішній день, встановлена військовослужбовцям МВС України згідно Постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 року, у п. 5, якої вказується «надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш, як 10 % посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення». Отже, законодавством чітко встановлено право керівників силових структур встановити премію, проте зазначено лише нижню межу розміру премії. Відповідно до довідки № 80/12065 наданої ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_1 встановлено премію у розмірі 18 %, що не суперечить вимогам зазначеної правової норми. На підставі цього Головним управлінням і було здійснено перерахунок розміру пенсії позивача. До компетенції Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області входить проведення призначення (перерахунку) виплати пенсії військовим пенсіонерам на підставі поданих документів. До його повноважень не входить, зокрема проведення розрахунку вислуги років, внесення змін до довідок про грошове забезпечення тощо.

Тому позовні вимоги в частині відновлення премії в розмірі 33,3% задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про проведення перерахунку пенсії з урахуванням 1/12 розміру одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 надано керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), установлювати особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно підпункту 2.16.3 пункту 2.16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року № 499, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Враховуючи те, що позивач є пенсіонером, тому вимога позивача щодо включення в грошове забезпечення місячної норми матеріальної допомоги на оздоровлення є безпідставною, оскільки допомога не носить характер щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, а має одноразовий характер і надається при щорічній відпустці, а тому, з урахуванням вимог передбачених ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, не може враховуватись для обчислення пенсії.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо проведення перерахунку пенсії та виплати пенсії з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 95%, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про міліцію» форми і зміст грошового забезпечення працівників міліції встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», визначено нові умови грошового забезпечення, у зв'язку з чим відбулися зміни у пенсійному забезпеченні осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Зокрема, пунктом 2 цієї постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з абзацом 4 частини 1 пункту 5 якого встановлено, що для перерахунку пенсії враховуються інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, встановлювати, зокрема, надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі до 50 відсотків посадового окладу та здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Судом прийнято до уваги, що Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, встановлювати надбавку, а не обов'язок встановлювати останню. Окрім того, суд вважає за потрібне зауважити, що позивач не отримував надбавку за виконання особливо важливих завдань під час служби, тобто дану надбавку позивач почав отримувати згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1294, що зокрема вбачається з таблиці перерахунку пенсії позивача від 24.05.2006 року та довідки про перерахунок пенсії з 01.01.2008 року від 06.04.2008 року. В свою чергу, надбавка за виконання особливо важливих завдань не є тотожною надбавці за особливі умови служби.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок суми грошового забезпечення із урахуванням вислуги років, премій та інших грошових надбавок і провести виплату не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача провести перерахунок вислуги років із урахуванням перебування позивача в службовому відрядженні терміном три місяці у Вірменській РСР де діяв надзвичайний стан з 12.03.2013 року та надати позивачу статус учасника бойових дій та ветеранів МВС України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням, оформленим протоколом № 1 від 10.04.2013 року, Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та бойових дій Управління МВС України у Вінницькій області, відмовила ОСОБА_1 у визнанні його учасником бойових дій.

Позивачем не надано суду доказів оскарження вище вказаного рішення Комісії.

Так, ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до ст. 6 Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

В свою чергу, Наказом Міністра оборони України від 08.04.2009 року за №158 «Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 травня 2009 року за № 428/16444, затверджено Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України.

Пунктом 9 вище зазначеного Положення встановлено, що комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).

Отже, повноваження щодо надання (поновлення) статусу учасника бойових дій належать до компетенції Комісії, а тому, суд, з урахуванням встановлених ст. 6 Конституції України засад поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову, не може виконувати функції органу виконавчої влади, передбачені Положенням, і вирішувати питання щодо надання відповідного статусу.

Статус учасника бойових дій може бути встановлений особам, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або відряджені в держави, де відбувалися бойові дії.

Дана правова позиція, зокрема, узгоджується з правовою позицією судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України викладеною всправі № 21- 481а13 від 11.02.2014 року.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування у службовому відрядженні у Вірменській РСР. Документи, які б підтверджували направлення ОСОБА_1 в службове відрядження, в матеріалах справи відсутні. Письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є належним та допустимим доказом.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про зобов'язання співвідповідача провести обчислення суми пенсійного грошового забезпечення з урахуванням 4 років навчання позивача в Харківському юридичному інституті та перебування позивача в службовому відрядженні терміном три місяці у Вірменській РСР де діяв надзвичайний стан, то дані вимоги не підлягають до задоволення, враховуючи вище зазначене та ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2015 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Крім того, суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок пенсії позивачу, не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованої у Мін'юсті 15.02.2007 р. за № 135/1340, документи для призначення та проведення перерахунку пенсії додаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами міністерств та інших державних органів.

Відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, Міноборони, МВС, МНС, Мінтрансзв'язку, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПА, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, Державний департамент з питань виконання покарань повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій.

Під терміном «законодавство» слід розуміти закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України (Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року № 12-рп/98).

Накази Міністра оборони України не належать до нормативно-правових актів, що охоплюються зазначеним терміном «законодавство», оскільки є внутрішньовідомчими організаційно-розпорядчими документами тимчасового характеру з терміном дії на відповідний бюджетний період.

При цьому, у даному випадку Кабінет Міністрів України не приймав рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, не вводились і нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством.

Пенсійний фонд України повідомляє в п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що на момент виникнення спірних правовідносин ГУ ПФУ у Вінницькій області не мало правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу, так як проведення призначення, нарахування, перерахунок та виплата пенсії органами Пенсійного фонду України здійснюється виключно на підставі документів наданих уповноваженими підрозділами, в даному випадку підрозділами визначеними МВС України. Відтак нараховуючи пенсію позивачу пенсійний орган діяв відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 КАС України та ст. 19 Конституції України.

Щодо вимоги про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2007 року у справі № 2-а-731/07, то така вимога не підлягає до задоволенню враховуючи наступне.

Виключно до повноважень апеляційної інстанції віднесено перегляд судових рішень ухвалених судом першої інстанції. Статтею 162 КАС України чітко визначені повноваження суду при вирішенні справи в суді першої інстанції, до яких, зокрема, не віднесено перегляд судових рішень.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 2-а-731/07, оглянутою в судовому засідання, вище вказане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Посилання позивача на положення Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» є безпідставними.

Так, вище вказаним Законом, в редакції чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом, визначено, що формами дискримінації дискримінації є: пряма дискримінація; непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; утиск.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Судом не встановлено вище вказаних форм дискримінації з боку відповідачів стосовно позивача.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим, враховуючи вище викладене. Суд прийшов до висновку, що відповідачі діяли у відповідності до Конституції та законів України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом прийнято до уваги, що позивач, зокрема, пов'язував своє звернення суду з позовом, із дискримінацією.Тому, відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору, а відповідачами при розгляді даної адміністративної справи судові витрати понесені не були.

На підставі вище викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури грошового забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 4, 6-12, 14, 70-72, 86, 94, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про скасування постанови суду та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: