Справа № 826/14009/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/10739/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.

Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі № 826/14009/13-а за позовом ОСОБА_4 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, треті особи: публічне акціонерне товариство "Київенерго", Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про визнання протиправними окремих положень постанови від 17.01.2013 року №32, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, в якому просив визнати протиправними окремі положення постанови від 17.01.2013 року № 32 "Правила приєднання електроустановок до електричних мереж", а саме: абзац другий пункту 1.8 та абзац перший пункту 2.1.3 вказаних Правил; абзац сьомий, восьмий, дев'ятий, одинадцятий, дванадцятий, тринадцятий та чотирнадцятий пункту 3.1.7 вказаних Правил; абзац десятий пункту 3.1.7 вказаних Правил.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та визнати нечинними абзац другий пункту 1.8 та абзац перший пункту 2.1.3 Правил, а також визнати нечинним абзац десятий пункту 3.1.7 Правил.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 17.01.2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики прийнято постанову № 32 "Про затвердження Правил приєднання електроустановок до електричних мереж".

Оскаржуваною постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики постановила:1) абзац другий пункту 1.8 та абзац перший пункту 2.1.3: Проектування розвитку електричних мереж з метою стандартного приєднання електроустановок замовника, у тому числі попереднє узгодження трас ліній електропередачі, які необхідно спорудити для інженерного забезпечення електроустановок замовника, забезпечується електропередавальною організацією. Електропередавальна організація готує технічні вимоги до проекту зовнішнього електрозабезпечення, забезпечує виконання проектної документації, будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт та введення в експлуатацію новозбудованих чи реконструйованих електроустановок до точки приєднання замовника. 2) абзаци сьомий, восьмий, дев'ятий, десятий, одинадцятий, дванадцятий, тринадцятий та чотирнадцятий пункту 3.1.7: Замовник за участю проектної організації до початку будівельно-монтажних робіт, пов'язаних з виконанням договору про приєднання, має подати на узгодження електропередавальній організації, яка видала технічні умови, проектну документацію на електроустановки зовнішнього електрозабезпечення. Строк розгляду поданої електропередавальній організації на узгодження проектної документації не може перевищувати 15 робочих днів від дня отримання, а у випадку приєднання електроустановок потужністю 5 МВт та більше - 30 робочих днів. За результатами розгляду електропередавальна організація формує остаточний перелік зауважень та рекомендацій та оформлює технічне рішення до проектної документації. Зауваження та рекомендації до проектної документації викладаються окремим розділом у технічному рішенні. Строк доопрацювання проектної документації не може перевищувати 30 робочих днів від дня отримання замовником зауважень до неї. У разі незгоди електропередавальної організації з вартістю реалізації технічних умов відповідно до проектної документації, на вимогу електропередавальної організації замовник надає до проектної документації письмовий звіт експертної організації, що відповідає критеріям, визначеним Мінрегіоном України. Замовник може продовжити строк доопрацювання проектної документації шляхом надання електропередавальній організації, яка видала технічні умови, відповідної заяви не пізніше ніж за 2 робочих дні до закінчення строку доопрацювання. Доопрацьована проектна документація підлягає повторному погодженню в установленому цими Правилами порядку. При повторному погодженні проектної документації не дозволяється висувати нові зауваження, які не були висловлені в технічному рішенні. Ненадання замовником у визначений строк доопрацьованої проектної документації, або неврахування в доопрацьованій проектній документації зауважень електропередавальної організації, яка видала технічні умови, або відсутність звернення щодо продовження строку доопрацювання проектної документації можуть бути підставою для розірвання сторонами договору про приєднання в установленому законодавством України порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що окремі положення Постанови, які оскаржуються, безпосередньо чи опосередковано не стосуються позивача, зв'язку між позивачем та рішенням суб'єкта владних повноважень не встановлено і права позивача не порушено в той час як відповідачем дотримано процедури прийняття регуляторного акту.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статей 11, 71, 104 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, право на судовий захист, гарантоване Конституцією України, закріплене статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Позивач зазначає про протиправність окремих пунктів оскаржуваної Постанови, однак не навів належних і достатніх доказів на підтвердження конкретних обставин допущеного відповідачами дійсного порушення його прав, свобод або інтересів.

Також слід зазначити, що відповідно до абзацу десятого статті 12 Закону України "Про електроенергетику" одним із основних завдань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики є розроблення та затвердження правил приєднання типових форм технічних умов, методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж та порядку фінансування послуг з приєднання електроустановок до електричних мереж.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, відповідно до статті 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відповідачем оприлюднено проект регуляторного акта - постанови "Про затвердження Правил приєднання електроустановок до електричних мереж" та аналіз регуляторного впливу з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань шляхом розміщення на офіційному веб-сайті відповідача в мережі Інтернет.

Постанова від 17.01.2013 року № 32 пройшла встановлену процедуру її прийняття.

Крім того, у відповідності зі статтею 21 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" для погодження до уповноваженого органу (Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва) разом з проектом регуляторного акта відповідачем подано аналіз регуляторного впливу проекту та копія оприлюдненого повідомлення з метою одержання зауважень і пропозицій.

Листом Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 18.01.2013 року № 453/0/20-13 відповідачу надано відповідь, що за результатами проведеної експертизи та доопрацювання в робочому порядку, проект постанови відповідає принципам державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Також, листом Антимонопольного комітету України від 30.11.2012 року № 298, повідомлено про погодження проекту постанови "Про затвердження Правил приєднання електроустановок до електричних мереж".

Листом Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини від 05.02.2013р. № 1143-0-26-13/12.0.1 повідомлено відповідача, що Міністерством юстиції України розглянуто подано на експертизу щодо відповідності положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до листа Міністерства юстиції України від 11.02.2013 року № 1160-0-26-13/10.1 оскаржувану постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 року № 32 зареєстровано у Міністерстві юстиції України 08.02.2013 року за № 236/22768.

Таким чином, при розробленні, погодженні та прийнятті постанови № 32 від 17.01.2013 року "Про затвердження Правил приєднання електроустановок до електричних мереж", відповідач діяв в межах наданих повноважень та у чіткій відповідності з вимогами законодавства.

Також, як зазначено судами попередніх інстанцій, позивач не скористався своїм правом надання зауважень та пропозицій до проекту регуляторного акта під час його оприлюднення відповідачем на офіційному сайті.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)