Справа № 804/19457/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 рокусправа № 804/19457/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року по справі №804/19457/14 за позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, треті особи - Державне підприємство "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, Державне підприємство "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", Держземагенство України, за участю Прокурора Дніпропетровської області про скасування вимоги,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. в якому просила, з урахуванням уточнень, просила скасувати пункти 2, 3, 4 та 7 вимоги про вжиття заходів про усунення та недопущення виявлених ревізією фінансових порушень від 28.10.2014 №04-07-05-15/10677 Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області. В обґрунтування заявленого позову посилалась на безпідставні висновки перевіряючих осіб, які зроблені в Акті ревізії, щодо встановлення фактів, які свідчать про порушення фінансової дисципліни. ОСОБА_2 вказувала на те, що вказані пункти вимоги безпосередньо стосуються її, як колишнього керівника Державного підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», оскільки порушення виявленні у період її роботи на цій посаді та зазначені контролюючим органом у вимозі порушення можуть мати негативні для неї наслідки, зокрема. у вигляді притягнення до відповідальності та відшкодування шкоди.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками, які зроблено в акті ревізії, що став підставою для прийняття оскаржених пунктів 2, 3, 4 та 7 Вимоги від 28.10.2014р. №04-07-05-15/10677. Крім цього, на думку заявника апеляційної скарги, позивачу не належить право вимоги у даній справі, оскільки працівниками ДФІ проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", а не самої ОСОБА_2; вимоги щодо усунення порушень законодавства направлялись об'єкту контролю, а саме ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", а не ОСОБА_2

Прокурор, який вступ до участі у справі на стадії апеляційного провадження, вимоги апеляційної скарги ДФІ в Дніпропетровській області підтримав.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Державне підприємство "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (ДП "ДНДПІЗ") створене у 2003 році відповідно до наказу Держкомзему України від 16.06.2003 року №166-а "Про передачу до сфери управління Держкомзему Інституту землеустрою та його філіалів".

ДП "ДНДПІЗ" діє на підставі статуту, зареєстрованого Дніпропетровською районною адміністрацією від 03.11.2003, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсах від 22.12.2009 №689 та погодженого Державним підприємством "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Відповідно до підрозділу 3.2 розділу 3 Статуту підприємство є самостійним суб'єктом господарювання, що засноване і діє на основі державної власності, входить до сфери управління Державного комітету України із земельних ресурсів та підпорядковане і підзвітне Державному підприємству "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

ОСОБА_2 в ДП "ДНДПІЗ" займала посади: першого заступника директора в період з 02.08.2011 по 03.08.2012 року, в.о. директора в період з 04.08.2012 по 31.07.2013 роки та директора з 01.08.2013 по 31.07.2014 роки (наказ про призначення від 01.08.2013 №45-кт).

24 вересня 2014 року фахівцями Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за період з 01.01.2012 по 01.07.2014 років, за результатами якої складено акт від 24.09.2014р. №07-24/9.

На підставі акту ревізії Державному підприємству «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» пред'явлено вимогу від 28.10.2014р. №04-07-05-15/10677 про вжиття заходів щодо усунення та недопущення виявлених ревізією фінансових порушень якою, зокрема, зазначено:

пункт 2 вимоги: ревізією стану розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів встановлено завищення вартості робіт щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дніпропетровської області, які виконувалися Інститутом згідно з укладеними договорами на загальну суму 18666237,63гр., з яких надлишково перераховано управліннями (відділами) Держземагенства у Дніпропетровській області на банківський рахунок Інституту коштів у сумі 1728657,38грн. та призвело до завищення дебіторської заборгованості за бухгалтерським обліком підприємства на загальну суму 16937580,25грн. У зв'язку з чим необхідно зменшити розмір дебіторської заборгованості за бухгалтерським обліком підприємства на загальну суму 16 937 580,25грн.;

пункт 3 вимоги: ревізією стану розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів встановлено завищення розміру кредиторської заборгованості на суму 11204500,00грн., внаслідок завищення вартості виконаних робіт з проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дніпропетровської області ТОВ "Дніпр Обл Зем Агенція" на суму 9848800,00гр. та ТОВ "Геолайф" на суму 1355700,00грн. в зв'язку з не підтвердженням виконання робіт субпідрядником. У зв'язку з чим необхідно зменшити розмір кредиторської заборгованості за бухгалтерським обліком підприємства на суму 11 204 500,0грн., у т.ч. перед ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» на суму 9848800,00гр. та ТОВ "Геолайф" на суму 1355700,00грн.

пункт 4 вимоги: ревізією розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів встановлено зайве перерахування коштів субпідряднику ТОВ "Дніпр Обл Зем Агенція" на загальну суму 3500000,00грн. внаслідок документального не підтвердження виконаних робіт. У зв'язку з чим необхідно стягнути з ТОВ "Дніпр Обл Зем Агенція" сплачені кошти, в іншому випадку, стягнути кошти у сумі 3500000,00грн. з особи, якою допущено порушення в порядку, встановленому чинним законодавством;

пункт 7 вимоги: ревізією законності здійснення та достовірності відображення в обліку витрат, встановлено безпідставне здійснення Інститутом витрат на загальну суму 64852,98грн., у тому числі за юридичні послуги на суму 20000,00грн. та інформаційно-консультаційні послуги на суму 44852,98грн., здійснення яких не передбачено фінансовими планами підприємства на 2012 та 2013 роки. У зв'язку з чим, стягнути кошти у сумі 64852,98грн. з особи, якою допущено порушення в порядку, встановленому чинним законодавством.

Правомірність та обґрунтованість вказаних пунктів Вимоги є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що спірну Вимогу (в частині оскаржених її пунктів) пред'явлено Державному підприємству «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», як об'єкту контролю, а не позивачу у справі, як колишньому керівнику цього підприємства. У п.п.2, 3 Вимоги йдеться про необхідність зменшення розміру кредиторської та дебіторської заборгованості за бухгалтерським обліком підприємства, а в п.п.4. 7 Вимоги про стягнення коштів, у тому числі з особи, якою допущено порушення. При цьому, в п.п.4, 7 не визначено особу, якою допущено порушення.

Отже, оскаржені пункти Вимоги пред'явлені не до ОСОБА_2 та безпосередньо її не стосуються.

Обґрунтовуючи свою правову позицію щодо наявності права на звернення з відповідним позовом до суду, ОСОБА_2 посилається на приписи ст..55 Конституції України та норми процесуального закону (КАС України), якими визначено право особи на звернення до суду адміністративної юрисдикції. В обґрунтування порушеного права ОСОБА_2 вказує на те, що хоча у Вимозі безпосередньо її не визначено як вину особу, але про такі обставини зазначено в Акті ревізії, що може бути підставою для притягнення її до відповідальності та підставою для відшкодування матеріальної шкоди. Крім цього, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, представником позивача надано докази які свідчать про те, що Фінінспекцією вчинюються дії щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а Державним підприємством «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на ім'я ОСОБА_2 направлено листа з вимогою про відшкодування шкоди встановленої ревізією.

Визначаючи право позивача на звернення з вказаним позовом до суду колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст..55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушення її права, свободи або інтереси.

Отже, вказаними нормами Основного закону, процесуального закону визначено гарантоване право на звернення до суду з метою оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Вказане право позивача порушено не було, її позов прийнято судом та розглядається у встановленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із п.1 ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами вони підтверджені.

Таким чином, обов'язковою умовою захисту права є встановлення судом обставин, які свідчать про порушення такого права з боку, зокрема, органів державної влади.

Колегія суддів, за наслідками розгляду справи, не встановила обставин, які б свідчили про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки оскарженими пунктами Вимоги контролюючого органу не було зобов'язано позивача вчинити ті чи інші дії на усунення виявлених ревізією порушень, у вказаній Вимозі не зазначено, що саме позивач є особою, якою допущено порушення і відповідно яким, таке порушення має бути усунуто. Сама Вимога, як документ реагування контролюючого органу, не може бути підставою для притягнення уповноваженими органами винних осіб до відповідальності. Такою підставою можуть бути матеріали ревізії (зокрема Акт ревізії), в якому відображені ті чи інші обставини, які, на думку інспекторів, свідчать про порушення фінансової дисципліни. Тому підстав стверджувати, що саме оскаржені пункти Вимоги можуть бути підставою, в подальшому, для притягнення позивача до відповідальності, не існує.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі, колегія суддів не погоджується з доводами позивача про порушення її прав.

Щодо доводів представника позивача, в обґрунтування порушеного права, про вчинення Фінінспекцією дій, які направленні на притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що у випадку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за встановленими фактами порушення фінансової дисципліни саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення має бути надана оцінка тим обставинам, які свідчать або спростовують наявність вини ОСОБА_2 у вчинені вказаного правопорушення. Тобто, встановлення вини конкретної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, є обов'язком суду, яким така справа розглядається. А відтак, ОСОБА_2, під час розгляду такої справи, не позбавлена можливості спростовувати обставини, які встановлені ревізією та які стали (або можуть стати) підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів представника позивача про можливість стягнення з ОСОБА_2 шкоди, яка зазначена в оскарженій Вимозі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7,10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 4.3 Положення про територіальні органи ДФІ України та їх підрозділи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011 р. та зареєстрованого в Мінюсті 19.10.2011 р. № 1212/19950, державні фінансові інспекції в областях зокрема, мають право звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, стягнення збитків, які встановлено ревізією, у тому числі і з винної особи, може мати місце шляхом пред'явлення позову Фінінспекцією про відшкодування таких збитків. Саме під час розгляду такої справи, судом має бути встановлено як факт заподіяння збитків так і особу, відповідальну за заподіяння таких збитків. Отже, ОСОБА_2 не бути позбавлена можливості обґрунтувати свою позицію щодо відсутності самого факту заподіяння збитків під час розгляду такої справи.

Таким чином, за наслідком розгляду цієї справи колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача у правовідносинах між органом фінансового контролю та підконтрольною організацію, а саме у правовідносинах щодо направлення Фінінспекцією вимоги об'єкту контролю - Державному підприємству «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке оскаржено відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року по справі №804/19457/14 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 09.04.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська