Справа № 817/3508/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2015 р. Справа № 817/3508/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників апелянта та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства - фірми "АБРИС" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" січня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства - фірми "АБРИС" до Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області, Начальника Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області Греська Романа Яремовича, Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Гузь Наталії Михайлівни про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконними (протиправними) підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1. Також просив визнати дії начальника Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області Греська Романа Яремовича та головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області Гуз Наталії Михайлівни незаконними (протиправними) та зобов'язати Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області погодити проект землеустрою - надати висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив на неправомірність покликання Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, на п. "б" ч.2 ст.198 Земельного Кодексу України у своєму висновку про відмову в погодженні згаданого проекту землеустрою. Позивач також не погоджувався з висновком відповідача щодо суміжних власників відносно ділянки, що відводиться ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на АДРЕСА_1. Крім того , погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками (користувачами) не включено в перелік документів в складі проекту землеустрою, що визначається ст. 50 Закону України «Про землеустрій» і відповідне не може вимагатись відповідачем при погодженні проекту землеустрою.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що приймаючи висновок про відмову у погодженні розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 17.07.2014 року №03-906 дані посадові особи діяли на підставі та в межах власних посадових обов'язків, а також від імені Управління Держемагенства у м. Рівному Рівненської області, яке в свою чергу, виступає у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що 09.07.2014 р. приватне підприємство - фірма "Абрис" звернулось до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області із заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

17.07.2014 р. відповідачем відмовлено у погодженні проекту землеустрою, про що винесено відповідний висновок №03-906. Висновок підписано начальником Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області Гресько Р.Я.

Як вбачається із Висновку Управління Держземагенства від 17.07.2014 р. №03-906, позивачу відмовлено у погодженні вказаного проекту у зв'язку із недотриманням вимог п."б" ч.2 статті 198 Земельного Кодексу України, а саме відсутності погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Крім того, позивачем невірно вказано суміжність від Б до В (згідно рішення Рівненської міської ради від 02.11.2001 р. №542). Акт приймання передачі межових знаків на зберігання розроблений з порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376.

19.08.2014 р. та 30.09.2014 р. позивач повторно звертався до начальника Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області із заявами про погодження раніше поданого проекту землеустрою. Разом з тим, враховуючи те, що позивачем не було внесено жодних змін та доопрацювань до проекту землеустрою, які були підставою для винесення вказаного вище висновку, листами Управління Держземагенства від 26.08.2014 р. №03-1114 та від 13.10.2014 р. № 03-1323 позивачу було відмовлено у повторному розгляді поданого проекту землеустрою.

Будучи незгідним із підставами відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність гр.ОСОБА_5, ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та діями начальника Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються в двох випадках: у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

У даному випадку має місце формування нової земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 1 статті 198 Земельного кодексу України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Отже, для визначення та відновлення меж земельних ділянок виконання кадастрової зйомки обов'язкове.

Позивач вважає, що виконання такого виду робіт є необов'язковим, оскільки воно не передбачено ст. 50 Закону України "Про землеустрій". Проте, посилання позивача на вказану норму є безпідставним, оскільки вказана стаття передбачає не перелік виконання робіт при розробленні проекту землеустрою, а перелік документів, які включає проект землеустрою.

Згідно з п.п. б), г) ч.2 ст.198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає в числі інших робіт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, а також виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав що погодження меж земельної ділянки із суміжними користувачами (власниками), про що складається відповідний акт, є невід'ємною умовою у разі формування нової земельної ділянки.

Щодо невірно вказаної суміжність від Б до В (згідно рішення Рівненської міської ради від 02.11.2001 №542), колегія суддів наголошує на наступному.

Встановлено, що рішенням Рівненської міської ради від 02.11.2001 № 542 Про вилучення та надання земельних ділянок для обслуговування житлових будівель та ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка площею 242 кв. м. на АДРЕСА_2, надана у спільне постійне користування громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для обслуговування частини житлового будинку.

Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідно до поданого проекту землеустрою (суміжність від Б до В).

Згідно до ч.2 п.5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 р. №562-ХІІ "Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР" встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

При цьому, пунктом 6 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 №563-ХІІ "Про Земельну реформу", встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу УРСР, повинні до 15 березня 1994 року оформити право на володіння або користування землею. В противному випадку надане їм раніше право користування земельною ділянкою після закінчення вказаного строку втрачається. В подальшому, термін оформлення був продовжений до 01.01.1998 (Постанова Верховної Ради №4028-12 від 24.02.1994); до 01.01.2000 (Постанова Верховної Ради №744-97 від 17.12.1997); до 01.01.2004 (Постанова Верховної Ради №1312-14 від 17.12.1999 ); до 01.01.2008 (Постанова Верховної Ради №1492-15 від 17.02.2004).

Однак, рішенням Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення щодо встановлення термінів оформлення прав на раніше надану земельну ділянку.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005 пункт 6 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України втратив чинність і громадяни, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, не зобов'язані переоформляти право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

З огляду на наведене, громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні (власності) земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу, зберігають свої права на користування (власність) до оформлення ними у встановленому порядку прав власності або користування на землю. Тобто вони є користувачами (власниками).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що покликання Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області на невірність вказання суміжності є підставними та обґрунтованими.

Що стосується Акту приймання передачі межових знаків на зберігання, який відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" подано позивачем у складі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Форма акту визначена додатком 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Держкомзему від 18.05.2010 року за №376 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686.

Зокрема за своїм змістом, затверджений наказом Держкомзему, Акт передбачає погодження меж із суміжниками, зокрема вказівка на відсутність претензій до існуючих меж та відповідні підписи суміжних землевласників (користувачів) у кінці Акту.

Разом з тим, у поданому позивачем Акті від 02.07.2014 відсутні такі записи та відповідні підписи суміжних землекористувачів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Частина 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачає обов'язкове погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з територіальним органом центрального органу виконавчої влади сфери земельних відносин, яким у м. Рівному являється Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області.

Відповідно до ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України територіальний орган зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів з моменту одержання проекту землеустрою розглянути його та надати чи надіслати рекомендованим листом свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та нормативно-правові акти. При цьому, судом встановлено, що форма висновку про погодження або відмову у погодженні проекту землеустрою нормативно не визначена і не затверджена.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у погодженні поданого Позивачем на розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 надана на підставі та в порядку визначеному ст.186-1 Земельного кодексу України, що стверджується висновком про відмову у погодженні проекту землеустрою від 17.07.2014 за №03-906.

Позивачем повторно супровідними листами від 19.08.2014 р. № 389 та від 30.09.2014 р. № 459 даний проект подавався на розгляд до Управління Держземагентства у м. Рівному. При цьому, в самих супровідних листах Позивачем надаються додаткові пояснення, але, як видно із цих листів, зауваження до проекту, викладені у висновку про відмову у його погодженні, жодним чином не були враховані.

З огляду на те, що розробником вказаного проекту землеустрою не було внесено жодних змін та доопрацювань до проекту землеустрою, не були виправлені зауваження, які слугували підставою для відмови у його погодженні, листами Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області від 26.08.2014 за №03-1114 та від 13.10.2014 за №03-1323 проінформовано ППФ "Абрис" про вказані обставини та повернуто проект, оскільки він уже розглядався та по результатах його розгляду був наданий висновок про відмову у погодженні (від17.07.2014 за №03-906).

Слід також зазначити, що процедура погодження проекту землеустрою, поданого позивачем на погодження до Управління Держземагентства у м. Рівному, визначена ст.186-1 Земельного кодексу, витримана в повній мірі, проект розглянуто протягом 10-ти робочих днів та надано відповідний висновок про відмову в його погодженні з посиланням на закони та нормативно - правові акти. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується правомірність дій начальника Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області Греська Романа Яремовича, оскільки останнім позивачу у встановлений строк та в об'єктивній формі (висновок) надано відмову у погодженні проекту землеустрою.

Враховуючи, що проект землеустрою виготовлений з порушенням вимог чинного законодавства, позовна вимога про зобов'язання відповідача погодити цей проект землеустрою є безпідставною.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства, а тому її належить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства - фірми "АБРИС" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" січня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Приватне підприємство-фірма "АБРИС" вул.С.Петлюри, буд.14 к.144,145,м.Рівне,33028

3- відповідачам: Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області вул.Лермонтова,6,м.Рівне,33028

4- Начальник Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області Гресько Роман Яремович вул.Лермонтова,6,м.Рівне,33028

5 - Головний спеціаліст відділу землеустрою,охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області Гузь Наталія Михайлівна вул.Лермонтова,6,м.Рівне,33028

- ,