Справа № 809/2924/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/8170/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції Канюка Олега Степановича на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №809/2924/13-а за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції Канюка Олега Степановича про скасування рішень та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції Канюка Олега Степановича, в якому просила (з врахуванням наступних доповнень та уточнень) рішення відповідача від 13.09.2013 року № 5837543 про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на ? нежитлового приміщення, що в АДРЕСА_1 та рішення відповідача від 23.09.2013 року про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень за позивачем на ? нежитлового приміщення, що в АДРЕСА_1скасувати, зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності за позивачем на ? нежитлового приміщення, що в АДРЕСА_1.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення № 6140666 Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Канюка Олега Степановича "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" від 23.09.2013 року та скасовано його. Зобов'язано реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності 1/2 нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_1 (торговий павільйон), з урахуванням вимог пунктів 8, 8-1 частини 2 статті 9 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення винесене за невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить таку скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що право власності за ОСОБА_3 на ? частини зазначеного житлового будинку не виникло та не зареєстроване до 01 січня 2013 року, а тому і звертатись до БТІ із відповідним запиом у нього не було підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу норми ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2013 року представник позивача подав до реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на 1/2 нежитлового приміщення, що в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 01.08.2013 року.

До вказаної заяви представником позивача було долучено документи передбачені абзацами 1,3 пункту 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: належним чином засвідчені копії рішення Івано-Франківського міського суду від 01.08.2013 року, згідно з яким за позивачем визнано право власності на 1/2 торгового павільйону в АДРЕСА_1; копію паспорта позивача, копію реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_3; копію паспорта та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера представника позивача, а також документ, що підтверджує повноваження представника діяти від імені позивача.

13.09.2013 року відповідач своїм рішенням за № 5837543 зупинив розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на тій підставі, що представником заявника не подано усіх необхідних документів, а саме не подано технічний паспорт, в зв'язку з чим неможливо внести дані щодо об'єкта нерухомості.

Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відмову в державній реєстрації права власності мотивоване тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: не додано технічного паспорту.

23.09.2013 року відповідач рішенням за № 6140666 керуючись ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відмовив у державній реєстрації права власності "форма власності: приватна, розмір частки 1/2 на нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_3", в зв'язку з тим, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Статтею 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно положень статті 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи (частина 1 статті 10 Закону).

Статтею 15 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно положень пункту 5 частини 1 статті 19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно пункту 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.08.2013 року визнано право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/2 торгового павільйону в будинку АДРЕСА_1

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону зазначено, що у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Статтею 17 Закону визначено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю.

Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.

Відповідальність за відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі несе особа, яка подає заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі.

Згідно пункту 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Проте, чинним законодавством не передбачено обов'язкове зазначення в правовстановлюючих документах відомостей, які вносяться державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації за №1726/01-18 від 20.04.2012 року право власності на торговий павільйон в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 13.02.2006 року (тобто до 01.01.2013 року) за підприємцем ОСОБА_4 (чоловіком позивача).

Таким, чином відповідач має передбачені Законом повноваження витребовувати додаткові документи. Проте державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно позивача мав всі правові підстави звернутися до відповідного органу з запитом, щодо надання інформації про об'єкт нерухомого майна, чого ним зроблено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про скасування рішення № 6140666 Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Канюка Олега Степановича "Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень" від 23.09.2013 року є підставною та підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції Канюка Олега Степановича залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №809/2924/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 07.04.2015