Справа № 826/17076/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представників позивача - Бевзи В.І., Полковської Д.Е., представників відповідача - Макаровича О.С., Вершиніна О.А., Денисенко О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія Укррічфлот" до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Судноплавна компанія Укррічфлот" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві, в якому, із урахуванням подальшої зміни позовних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати рішення від 11 вересня 2014 року №/53; визнати протиправним та скасувати рішення від 30 липня 2014 року №; визнати протиправним та скасувати вимогу від 03 листопада 2014 року №Ю-4204-25.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ПАТ «CK «Укррічфлот» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 р, по 31.12.2013 р.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 08.07.2014 року № 3517/26-56-22-01-03/00017733, в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог пункту 2 частини другої статті 6, пункту 11 частини третьої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, у висновку акта перевірки податковим органом було зазначено, що у звіті за грудень 2011 року платником самостійно донараховано своєчасно не нарахованого єдиного внеску засічені, 2011 року у розмірі (37,33%) у сумі 1 638 221,56 грн., що підтверджено листами Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва.

В зв'язку з цим, відповідно до рішення ДПІ у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30 липня 2014 року № до АСК "Укррічфлот" застосовано штрафні санкції у розмірі 819 124,87 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 вересня 2014 року №/53, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 819 124,87 грн.

03 листопада 2014 року ДПІ у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві винесено податкову вимогу №Ю-4204-25, якою повідомлено АСК "Укррічфлот", про суму податкового боргу у розмірі 716 250,01 грн. (отримано платником 11.11.2014 року).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на платників збору покладено обов'язок по своєчасному та повному нарахуванні, обчисленні і сплаті єдиного внеску.

Частина перша статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зазначає, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п'ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За правилами частини п'ятої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до частин восьмої та десятої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відповідальність за несвоєчасно нараховані суми єдиного внеску передбачені п. 3 ч. 11 ст. 25 цього ж Закону України. Зокрема, пункт 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлює, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у вигляді накладення штрафу у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 січня 2012 року позивачем подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за грудень 2011 року; у рядку 6.1.1 таблиці 1 звіту вказано суму донарахованого єдиного внеску по класу професійного ризику 37,33% у розмірі 1 638 221,56 грн. у зв'язку із виправленням помилки, допущеної у попередніх періодах, а саме у січні 2011 року.

Згідно даних таблиць звіту за січень 2011 року, поданого 21 лютого 2011 року, вбачається, що у рядку 3.1.1 позивач не відобразив суму донарахованого єдиного внеску по класу професійного ризику 37,33% у розмірі 1 638 221,56 грн.

Своєчасне нарахування, утримання та сплата позивачем єдиного внеску за січень 2011 року підтверджується відповідною первинною бухгалтерською документацією, що відображена у журналах-ордерах за січень-грудень 2011р., виписках із головної книги по рахунку 651, платіжних документах. В зазначеній документації чітко відображено своєчасне та повне нарахування, утримання та сплата позивачем єдиного внеску за перевіряє мий період. Так, у платіжних дорученнях зазначено призначення платежу як «Сплата єдиного соціального податку за 01.2011 (Код класифікації податків 025) (клас ризику 25)».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20.01.2012 року АСК "Укррічфлот" було здійснено звіряння розрахунків за нарахованим та сплаченим єдиним внеском станом на 01.01.2012р., за результатами якого складено акт звірення розрахунків за платежами, які сплачені до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва, яким встановлено, що нарахування та сплата єдиного внеску за 2011р. позивачем здійснено в повному обсязі, а будь-які відхилення не встановлено.

Сплату у повному обсязі єдиного внеску за січень 2011р. підтверджується також довідкою управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва від 07 червня 2013 року№6827/11 про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Отже, вказане спростовує твердження апелянта про те, що несвоєчасне нарахування єдиного внеску позивачем підтверджується листами управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва.

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що у звіті за січень 2011р. позивачем допущена технічна помилка, щодо нарахування ЄСВ у розмірі 37,33%, яку було виправлено платником самостійно при поданні звіту за грудень 2011 року, а не здійснено донарахування єдиного соціального внеску.

Факт наявності технічної помилки підтверджується й пояснювальною запискою провідного бухгалтера позивача від 15.05.2014р.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відображення у звіті за грудень 2011 року донарахованого єдиного внеску по класу професійного ризику 37,33% у розмірі 1 638 221,56 грн. є виправленням помилки у зв'язку із помилковим не відображенням вказаної суми у звіті за січень 2011 року при своєчасному нарахуванню, утриманні та сплаті єдиного внеску.

При цьому, положення пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" пов'язують застосування фінансових санкцій із своєчасним не нарахуванням та не сплатою платником єдиного внеску, а не з помилковим не заповненням певних рядків звіту, який було подано платником своєчасно.

Вказане підтверджується індивідуальною податковою консультацією наданою позивачу електронною поштою від Державної фіскальної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, у податковій консультації позивач просив надати відповідь на наступне питання: «Чи застосовується відповідальність на підставі пункту 3 частини 11 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до страхувальників при виправлені ними помилок у звіті щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску, якщо суми єдиного соціального внеску сплачені вчасно та в повному обсязі, а помилки у звіті, що виправляються не пов'язані з заниженням сум єдиного соціального внеску або з невчасною сплатою?».

Податковим органом було надано відповідь, що відповідальність до страхувальників при виправлені помилок у звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску, якщо вони не пов'язані із заниженням сум єдиного внеску, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин не своєчасне нарахування єдиного внеску за січень 2011 року не мало місця, що виключає можливість застосування до АСК "Укррічфлот" штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Таким чином, позивачем було сплачено єдиний внесок у строк, визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і здійсненню сплати передувало нарахування такого внеску. Первинними бухгалтерськими документами підтверджується, що сума спірного єдиного соціального внеску нарахована та сплачена правильно.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування до АСК "Укррічфлот" штрафних санкцій на підставі рішень ДПІ у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві від 30 липня 2014 року № та від 11 вересня 2014 року №/53 є протиправним, оскільки вказані рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо дій відповідача під час адміністративного оскарження рішення № від 30.07.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.09.2014 року скасовано рішення відповідача від 30.07.2014р. № та збільшено розмір суми штрафних санкцій з 819 124,87 грн. до 819 251,68 грн., а також зобов'язано відповідача винести нове рішення щодо збільшення штрафних (фінансових) санкцій з ЄСВ на суму 819 251,68 грн.

11 вересня 2014 року ДПІ у Подільському районі прийняла рішення №/53 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого до АСК "Укррічфлот" застосовано штрафні санкції у розмірі 819 124,87 грн. Вказане рішення позивач отримав 16.09.2014 року.

При цьому, рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві №8816/10/26-15-10-09-25 від 12.09.2014 року про внесення змін до рішення про результати розгляду первинної скарги від 05.09.2014 року №8366/10/26-15-10-09-25, яким було викладено восьмий абзац четвертої сторінки рішення про результати розгляду первинної скарги від 05.09.2014 року №8366/10/26-15-10-09-25 в новій редакції.

Разом з тим, надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що положення Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року №452 не надають права податковому органу вносити зміни до прийнятих ним же рішень.

Так, розділом IV «Розгляд скарг» та розділом V «Рішення за розглядом скарги» Порядку № 452 чітко описано порядок розгляду скарг платника податків, порядок прийняття, оформлення та вручення (надіслання) рішення за наслідками розгляду скарги. При цьому, жодним положенням чинного законодавства та жодною нормою Порядку № 452 не передбачено можливості та права податкового органу вносити зміни до прийнятих ним же раніше рішень, тим більше, що вказане оскаржуване рішення вже було отримано товариством.

Крім того, згідно з положеннями пунктів 4.4-4.6 розділу IV Порядку №452 орган доходів і зборів при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржуються, і приймає одне з таких рішень: залишає вимогу або рішення, що оскаржуються, без змін, а скаргу - без задоволення; скасовує в певній частині вимогу або рішення, що оскаржуються, і не задовольняє скаргу в певній частині; скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржуються, і задовольняє скаргу; направляє скаргу на новий розгляд до відповідного територіального органу доходів і зборів; залишає скаргу без розгляду.

У разі скасування вимоги або рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення органу доходів і зборів вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного органу доходів і зборів.

Рішення, прийняте за розглядом скарги, може бути менш сприятливе для скаржника, ніж рішення, яке оскаржувалося.

У разі збільшення органом доходів і зборів суми єдиного внеску, пені та штрафів, які належать до сплати, або недоїмки раніше надіслані вимоги про сплату недоїмки або рішення про нарахування пені та накладення штрафу не відкликаються, а на суму такого збільшення органом доходів і зборів надсилається окрема вимога про сплату недоїмки (рішення про нарахування пені, накладення штрафу).

Таким чином, у разі збільшення органом доходів і зборів суми єдиного внеску, пені та штрафів, які належать до сплати, за результатами розгляду скарги платника, передбачено надсилання на суму такого збільшення окремого рішення про накладення штрафу, а у разі скасування рішення про накладення штрафу воно вважається відкликаним.

Водночас, у рішенні Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві від 05 вересня 2014 року №8366/10/26-15-10-09-25 за результатами розгляду скарги позивача на рішення від 30 липня 2014 року № вказано, що штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску мають бути 819 251,89 грн., тобто більшими, ніж у рішенні від 30 липня 2014 року №, але одночасно Головне управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві вирішило скасувати рішення від 30 липня 2014 року №.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту рішення Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві від 05 вересня 2014 року №8366/10/26-15-10-09-25, рішення від 30 липня 2014 року № вважається одночасно відкликаним і таким, що не відкликається, а на суму збільшених штрафних санкцій не надіслано окреме рішення.

Таким чином, рішення № /53 від 11.09.2014р. про застосування штрафних санкцій прийняте в порушення вимог Порядку № 452.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги від 03 листопада 2014 року №Ю-4204-25, які задоволені судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з п. 6.3, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року №455, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

За визначенням пункту 6.2 Інструкції недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано було до суду доказів існування підстав для надсилання позивачу вимоги про сплату недоїмки.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання податкового органу на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4204-25 від 03.11.2014р. є відкликаною 17.11.2014р., з огляду на наступне.

Так на підтвердження вказаного факту, податковим органом надано службову записку начальника відділу з погашення заборгованостей №570/26-56-25-10 від 19.11.2014р., у якій зазначено, що податкова вимога №10-4204-25 від 03.11.2014р. є відкликаною 17.11.2014 р.

Так, у відповідності до положень Інструкції № 455, суми штрафів та пені, передбачених пунктами 7.2, 7.3, 7.5 та 7.6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені у цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення. Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Відповідно до п. 6.7 Інструкції № 455, вимога вважається відкликаною, якщо: орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу внаслідок її узгодження або оскарження.

Проте, відповідачем не надано жодного рішення щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4204-25 від 03.11.2014р.

При цьому, службова записка №570/26-56-25-10 від 19.11.2014р. не може слугувати доказом відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 03 листопада 2014 року №Ю-4204-25 підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 14.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.