Справа № 826/13322/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015р. м. Київ К/800/23013/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ліквідаційної комісії з припинення Голосіївської районної у м. Києві ради, третя особа ФОП ОСОБА_3, про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання нечинним рішення від 04.11.2003 року № 19/13 «Про перелік об'єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, які підлягають приватизації» в частині пункту, яким надано дозвіл на приватизацію нежилого приміщення, орендованого СПД ОСОБА_3

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року скасовано постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 1.11.2013 року. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано нечинним п. 16 Додатку 1 до рішення 19 сесії ІІ скликання Голосіївської районної в місті Києві ради №19/13 від 04.11.2003 року «Про перелік об'єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, що підлягають приватизації».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_3 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.11.2003 року Голосіївською районною в м. Києві радою винесено рішення № 19/13 «Про перелік об'єктів комунальної власності Голосіївського району м. Києва, що підлягають приватизації».

Зазначеним рішенням затверджено перелік приміщень та будівель, що належать до комунальної власності Голосіївського району м. Києва та пропонуються на приватизацію шляхом викупу.

В пункті 16 додатку 1 до рішення переліку зазначено: в графі «назва підприємства - орендаря» - ПП ОСОБА_3, в графі «адреса приміщення» - АДРЕСА_1, в графі «площа згідно договору оренди, кв. м.» - 30,0.

На підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради від 04.11.2003 року №19/13, 30.12.2003 року із суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Після цього, 22.12.2003 року Головним управлінням комунальної власності міста Києва видано Свідоцтво про право власності на нежиле приміщення, яким за територіальною громадою і голосіївського району м. Києва визнано право власності на приміщення АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначив, що він є власником квартири в будинку за вказаною адресою. Приміщення, відчужене на підставі оскарженого рішення, є «диспетчерською» та використовується мешканцями будинку для розміщення в ньому консьєржа, обладнання та інвентарю двірників будинку, обладнання, призначеного для обслуговування та експлуатації будинку. Отже, приміщення є допоміжним та належить на праві спільної власності мешканцям будинку, а тому Голосіївська районні у м. Києві рада не мала права на відчуження такого приміщення без отримання згоди мешканців будинку.

Згідно копії плану І поверху на будівлю літер «А» по АДРЕСА_1, складеного Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25.11.2003 року, та оцінюваного акта і журналу підрахунку площі житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями спірне приміщення складається з двох основних приміщень площею 9,1 кв. м. та 30,5 кв. м.

Відповідно до експлікації внутрішніх площ вбудованих приміщень спірне нежиле приміщення станом на 17.06.1987 року має назву «Диспетчерська» за даними Київського міського бюро технічної інвентаризації.

Згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. №280/97-ВР, до виключної компетенції рад віднесено прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Судом апеляційної інстанції надіслано судові запити до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району», директору Департаменту містобудування та архітектури - Головному архітектору м. Києва Целовальнику С. А. та комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Голосіївського району».

У відповіді на судовий запит комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» від 11.03.2014 р. № 2-2 зазначено, що ні останнім, ні комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» з часу введення будинку в експлуатацію спірне приміщення не використовувалось. Зазначене приміщення використовується мешканцями будинку для організації робочого місця консьєржа.

Також встановлено, що з 24.10.2000 року приміщення (його частина площею 30,0 кв.м.) передавалося ТОВ «Наша марка - ХХІ» для розміщення перукарні.

На підставі рішення Голосіївської районної в місті Києві ради від 20.03.2003 року № 13/10 третій особі видано ордер № 129-03 від 16.05.2003 року на право зайняття спірного приміщення площею 30,0 кв. м.

Відповідно до акта комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» складеного 11.03.2014 року комісією у складі головного інженера, заступника директора та майстра технічної дільниці підприємства в ході обстеження нежитлового приміщення встановлено наступне.

Через зазначене приміщення проходять стоякові труби центрального опалення, каналізації, холодного та гарячого водопостачання. Приміщення використовується службою консьєржів. В приміщенні встановлено санвузол.

У зв'язку з відсутністю акта зайняття приміщення ОСОБА_3 з 2003 року і по 11.03.2014 року останньою не оплачуються жодні витрати на технічне обслуговування інженерних мереж та комунальні послуги.

Сума на забезпечення спірного приміщення комунальними послугами входить до спільних витрат мешканців будинку.

Згідно з додатком "Б" до ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", затверджених Наказом Держбуду України № 80 від 18.05.2005 року, підсобні (допоміжні) приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо). Технічні приміщення - приміщення для розміщення обладнання теплових вузлів, бойлерних, електрощитових, венткамер, комутаторів, радіовузлів, машинних відділень ліфтів, холодильних установок тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що спірне приміщення має статус підсобного допоміжного та є придатним для розміщення в ньому консьєржів.

Отже, оскаржене у цій справі рішення від 04.11.2003 року № 19/13 є неправомірним з огляду на те, що ним було неправомірно внесено до переліку об'єктів, які підлягають приватизації допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які за законом не підлягають приватизації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені статей 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: