Справа № 826/1950714
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1950714 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В. І. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Кравчук М. В.

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача Сосюка Я. О., представника третьої особи ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 про скасування реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за № Кс 89 від 22.10.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 р. позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8269/14-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа Інспекція ДАБК у Київській області про визнання будівництва самочинним та зобов'язання вчинити дії частково задоволено заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову та заборонено відповідачам проводити будівельні роботи на земельних ділянках, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

21.10.2014 р. від замовника ОСОБА_8 до відповідача у даній справі надійшло два примірники заповненої декларації про початок виконання будівельних робіт «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями з окремими входами по АДРЕСА_1

Вказана декларація зареєстрована відповідачем 22.10.2014 р. за № Кс 89 (а. с. 93 - 94).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. п. 3 п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМ України № 294 від 09.07.2014 р., Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань реєструє повідомлення та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення та декларації про початок виконання будівельних робіт та у визначених законодавством випадках повертає такі декларації.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038) реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

У відповідності до ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038 у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

У відповідності до п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорії складності.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2014 р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.12.2014 р., у справі № 369/826/14 заборонено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводити будівельні роботи на земельних ділянках, що знаходяться в АДРЕСА_1 до вирішення спору (про визнання будівництва самочинним) по суті.

У мотивувальних частинах вищезазначених рішень судів першої та апеляційної інстанції містяться посилання на акт депутатської земельної комісії, яким зафіксовано, що у АДРЕСА_1 був виритий котлован. Відстань від будинку по АДРЕСА_2 до котловану по АДРЕСА_1 становить приблизно 10 м.

Підставою для задоволення позовних вимог позивач вважає ту обставину, що будівництво здійснюється з порушенням містобудівних, санітарно - гігієнічних норм і правил пожежної безпеки, що, в свою чергу, порушує права позивача як власника сусіднього будинку.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачена відповідальність, за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.

Так відповідно до змісту п. 4 ч. 2 ст. 2 вказаного Закону, суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах IIІ категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

В свою чергу, у відповідності до частин 2, 3 ст. 39-1 Закону № 3038 у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звернула увагу на твердження позивача про істотне порушення декларантом будівельних норм, а саме порушення норм ДБН з приводу нормативної відстані між будинками.

Даний факт підтверджується матеріалами справи, а тому досліджується колегією суддів в розрізі можливості вважати будівництво самочинним, не встановлюючи при цьому факту наявності чи відсутності порушення норм права з боку декларанта щодо цієї обставини.

Так згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

В свою чергу, у відповідності до ч. 3 п. 8 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 р. № 208/94-ВР суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

З аналізу даної норми випливає, що наслідком порушення будівельних норм будівельником є накладення відповідної штрафної санкції на винного суб'єкта та винесення припису про усунення виявлених порушень.

Відмінність структури даної норми від ст. 376 ЦК України полягає у відсутності в диспозитивній частині ч. 3 п. 8 ст. 2 Закону № 208 ознаки істотності.

Докази загрози життю та здоров'ю позивача недотриманням відстані від її будинку на стадії виймання ґрунту (утворення котловану) в матеріалах справи відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведення позивачем порушення її прав при реєстрації відповідної декларації з зазначених підстав.

Що стосується доказів у даній справі щодо дати фактичного отримання відповідачем копії ухвали Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2014 р., то жодного значення для вирішення даної справи ці докази не мають та колегією суддів не досліджуються зважаючи на те, що незнання державного органу про існування певних обставин не звільняє останнього від відновлення порушених ним прав третіх осіб, за умови встановлення такого порушення, в тому числі в судовому порядку.

Виходячи за межі доводів апеляційної скарги з метою вичерпного дослідження можливих порушень прав позивача, колегія суддів встановила, що позивач в адміністративному позові зазначила також про здійснення будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 р. № 2806-IV документ дозвільного характеру - це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Законом України від 19.05.2011 р. № 3392-VI затверджено Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, відповідно до якого документами дозвільного характеру у сфері містобудівної діяльності є дозвіл на виконання будівельних робіт та сертифікат щодо закінченого будівництвом об'єкта.

Таким чином, сама декларація не є документом дозвільного характеру і не носить документального значення в системі містобудування.

В той же час, будівництву має передувати реєстрація такої декларації в єдиному реєстрі, що є обов'язковою передумовою початку будівельних робіт.

Невиконання вказаної вимоги тягне за собою відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності у вигляді штрафу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів звертає увагу на той факт, що позивач 30.05.2014 року направила на адресу відповідача лист з проханням прийняти міри по припиненню будівельних робіт на спірному об'єкті, на що відповідач не відреагував в межах наданих йому повноважень.

Однак, позовні вимоги позивача вимоги щодо визнання протиправною такої бездіяльності (в тому числі, накладення штрафу за проведення будівельних робіт без реєстрації відповідної декларації) не містять, з огляду на що колегія суддів позбавлена можливості виходу за межі позовних вимог у зв'язку з тим, що такий вихід обмежується повнотою захисту порушених прав позивача.

Натомість, у даній справі суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, прийшов до висновку про відсутність порушення тих прав позивача, на порушенні яких вона наполягає.

Це зумовлено передусім тим, що твердження позивачів про відсутність у третьої особи станом на травень 2014 року договору суперфіцію та проектної документації в якості належних підстав для скасування реєстрації колегією суддів братися не можуть, позаяк договір суперфіцію було укладено 09.09.2014 р., а проектну документацію виготовлено 06.10.2014 р., що не заперечувалось представниками позивача в судовому засіданні 16.04.2015 р., а отже, реєстрація декларації була здійснена вже після існування вказаних документів.

Підсумовуючи вищенаведене і враховуючи межі позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки її доводи не спростовують позицію суду першої інстанції.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 про скасування реєстрації залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 16.04.2015 року)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.