Справа № 263/2756/15-а
Суддя: Турченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/2756/15-а
Провадження №2-а/263/110/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Турченко О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства труда та соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства труда та соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.12.2014 року його було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості, надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття, яка розпочата з 22.12.2014 року. Його страховий стаж складає понад 10 років. Останні три роки він працював у ПАТ «Азовзагальмаш» токарем-карусельщиком 4 розряду, отримував заробітну плату, з якої сплачувалися страхові внески. 30.09.2014 року він був звільнений з роботи. За період з січня по липень 2014 року його середня заробітна плата дорівнювала 3100 грн., що вбачається лише з розрахункових листів, оскільки роботодавцем ПАТ «Азовзагальмаш» довідка про середню заробітну плату ані на його заяву, ані на запит відповідача до теперішнього часу не надана. У серпні-вересні 2014 року він заробітну плату не отримував. Беручи до уваги розмір його середньомісячної зарплати, на його думку, відповідачем виплачується допомога з безробіття у меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством, оскільки за останні два місяці йому сплачена допомога у розмірі приблизно 1360 грн., тобто менше, ніж 680 грн. на місяць. Вважає, що тим самим порушене його право на соціальний захист на випадок безробіття, на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, тощо.

Маріупольський міський центр зайнятості надіслав до суду заперечення на позов, у яких просили суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 15.12.2014 року ОСОБА_2 було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості, надано статус безробітного (Наказ № НТ141218) та призначено виплату допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття: 100% - протягом перших 90 календарних днів, 80% - протягом наступних 90 календарних днів, 70% - протягом 180 останніх календарних днів на підставі п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», починаючи з 22.12.2014 року по 16.12.2015 року. Відповідно наданих ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості документів та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців останнє місце роботи - фізична особа - підприємець. Дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 28.11.2014 року. Таким чином, згідно з п. 4 Порядку Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266 (далі Порядок), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід), є період з травня по жовтень 2014 року. У відповідності до ч.2 п. 23 Порядку довідка про оподатковуваний дохід добровільно застрахованим особам видається державними податковими органами за місцем проживання зазначених осіб на підставі декларацій, поданих в установленому законодавством порядку. Розрахунки середнього доходу зазначеним особам здійснюють робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, застраховані особи, які сплачували єдиний податок для фізичних осіб-підприємців, надають до центру зайнятості довідку про сплату податку встановленого розміру, яка видається органом державної податковою служби, в якій платник податків перебував на обліку. Проте, довідка про сплату єдиного податку для фізичних осіб-підприємців до Маріупольського міського центру зайнятості ОСОБА_2 не надана. Оскільки ОСОБА_2 був звільнений з ПАТ «Азовзагальмаш» 30.09.2014 року, на підставі п. 17 Порядку дохід, що він отримав з підприємства за період травень-вересень 2014 року також включено до розрахунку виплат з загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 25 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат складається за формою. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не мав можливості надати довідку про середню заробітну плату, отриману в ПАТ «Азовзагальмаш» за період травень-вересень 2014 року, Маріупольським міським центром зайнятості в ПАТ «Азовзагальмаш» направлено лист-запит № 09-195 від 20.01.2015 року про надання до центру зайнятості довідки про середню заробітну плату, отриману ОСОБА_2 на ПАТ «Азовзагальмаш». Станом на 23.03.2015 року довідка до центру зайнятості не надходила. Станом на 05.03.2015 року ОСОБА_2 виплачена допомога в повному обсязі, про що свідчить довідка про фактично нараховану допомогу по безробіттю № 289. У зв'язку з цим вимог позивача про стягнення моральної шкоди відповідач також вважає необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які, зокрема, працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та фізичні особи - підприємці. Особам, які підлягають страхуванню на випадок безробіття, видається свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яке є єдиним для всіх видів соціального страхування.

Згідно ст. 22 Закону право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 23 Закону передбачено, що розмір допомоги по безробіттю таким особам визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб, зокрема понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі Порядок), який визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.

Згідно п. 4 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно п. 17 Порядку у разі коли застрахованій особі страхові виплати призначаються у робочих органах виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі довідок про середню заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) за основним місцем роботи, за сумісництвом та за виконання робіт (надання послуг) згідно з цивільно-правовими договорами, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється зазначеними робочими органами сумарно.

Відповідно до п. 22 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід) видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату.

Згідно п. 23 Порядку довідка про оподатковуваний дохід добровільно застрахованим особам видається державними податковими органами за місцем проживання зазначених осіб на підставі декларацій, поданих в установленому законодавством порядку. Розрахунки середнього доходу зазначеним у цьому пункті особам здійснюють робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 25 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат складається за формою згідно з додатками 2-6.

Постановою КМУ № 307 від 20.11.2000 року затверджений Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, пунктом 6.1 якого допомога по безробіттю призначається та виплачується з 8 дня після реєстрації особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно п 6.2. даного Порядку допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п. 6.3. Порядку рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного. З цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку прийнятих рішень керівництва центру зайнятості.

Судом встановлено, що 15.12.2014 року ОСОБА_2 було зареєстровано в Маріупольському міському центрі зайнятості, надано статус безробітного (наказ № НТ141218) та призначено виплату допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття: 100% - протягом перших 90 календарних днів, 80% - протягом наступних 90 календарних днів, 70% - протягом 180 останніх календарних днів на підставі п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», починаючи з 22.12.2014 року по 16.12.2015 року.

Відповідно наданих ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості документів та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців останнє місце роботи ОСОБА_2 - фізична особа-підприємець. Дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 28.11.2014 року, а тому відповідачем правомірно, на підставі п. 4 Порядку Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) ОСОБА_2, визначений період з травня по жовтень 2014 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 був звільнений з ПАТ «Азовзагальмаш» 30.09.2014 року, на підставі п. 17 Порядку дохід, що він отримав з підприємства за період травень-вересень 2014 року також включено до розрахунку виплат з загальнообов'язкового державного соціального страхування. Проте ОСОБА_2 довідку про середню заробітну плату (дохід), отриману за період роботи у ПАТ «Азовзагальмаш», з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат відповідачеві не надано. У зв'язку з цим Маріупольським міським центром зайнятості в ПАТ «Азовзагальмаш» направлено лист-запит № 09-195 від 20.01.2015 року про надання до центру зайнятості довідки про середню заробітну плату, отриману ОСОБА_2 на ПАТ «Азовзагальмаш» за період травень-вересень 2014 року. Станом на 23.03.2015 року довідка до центру зайнятості не надходила.

Таким чином, аналізуючи положення діючого законодавства, суд приходить до обґрунтованого висновку про правомірність дій Маріупольського міського центру зайнятості по призначенню позивачу допомоги з безробіття, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу останнього понад 10 років - 70% середньої заробітної плати на підставі наданих позивачем відомостей для розрахунку страхових виплат, оскільки довідка про середню заробітну плату (дохід) видається саме роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Окрім того, позивачем не надано суду доказів його звернення до ПАТ «Азовзагальмаш» за відповідною довідкою. Станом на 05.03.2015 року ОСОБА_2 виплачена допомога в повному обсязі, про що свідчить довідка про фактично нараховану допомогу по безробіттю № 289.

З приводу вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди суд зазначає, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в обов'язковому порядку з'ясовується наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки судом не визнаний факт неправомірності дій, вчинених відповідачем по відношенню до позивача під час призначення останньому допомоги з безробіття, суд також відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Додатково суд зазнає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до правоохоронних органів з приводу ненадання роботодавцем ПАТ «Азовзагальмаш» відомостей про середню заробітну плату, отриману ним за відповідний період на підприємстві, необхідну для нарахування та виплати допомоги з безробіття, оскільки, як передбачено ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавець несе відповідальність за несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 159, 162, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства труда та соціальної політики України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги по безробіттю та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів від дня отримання її копії.

Суддя: О.В. Турченко