Справа № 813/974/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року № 813/974/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Бегей О.Р.,

представника позивача Кадай І.В.,

відповідач не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Перемишлянського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Перемишлянський районний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 1814,51 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачем було приховано факт останнього місця праці при зверненні до центру зайнятості, а тому суми, які йому були виплачені як безробітному, підлягають поверненню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які наведені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких позов вважає безпідставним та необґрунтованим. В запереченнях відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про вибори президента України» праця безробітних осіб у виборчому процесі, зокрема у складі ДВК, не є підставою для зняття їх з обліку, припинення виплати їм допомоги по безробіттю, та стягненню з них такої отриманої виплати.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідач 30.05.2014 року звернувся до Перемишлянського районного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного.

В ході розслідування страхових випадків згідно обміну даними з Пенсійним фондом України виявлено факт працевлаштування відповідача під час реєстрації та набутті статусу безробітного, а саме відповідач перебував на посаді члена ДВК №460865 ОВК з виборів Президента України ТВО № 123.

З матеріалів справи встановлено, що відповідача призначено на посаду члена ДВК №460865 з 14.05.2014 року.

Згідно відомостей нарахування заробітної плати та інших виплат кількість відпрацьованих днів становить 5 днів.

З матеріалів справи вбачається перебування на обліку позивача та отримання відповідачем матеріальної допомоги по безробіттю у період з 30.05.2014 року по 30.12.2014 року у розмірі 1814,51 грн.

31.12.2014 року за №1127/03/7, позивачем виставлено вимогу щодо повернення виплачених відповідачу коштів у розмірі 1814,51 грн, у зв'язку із встановленням факту подання недостовірних даних, на підставі яких було неправомірно надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття.

Так як відповідач відмовився добровільно повернути зазначені кошти, позивач звернувся з означеним позовом про повернення таких у судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник стосовно правомірності повернення отриманої відповідачем допомоги по безробіттю.

Під зайнятістю, відповідно до визначення, закріпленого в статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), слід розуміти не заборонену законодавством діяльність осіб, пов'язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього ж Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Безробітним, відповідно до ст. 1 Закону № 5067-VI є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону № 5067 статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до вимог п. 2, 3 ст. 36 цього ж Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З наведеної норми вбачається, що підставою для стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застосовуються лише внаслідок умисного надання нею недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, або ж у випадку неподання цією особою відомостей про обставини, що впливають на умови такої виплати.

Сторонами не заперечується участь відповідача у виборчому процесі під час позачергових виборів Президента України у 2014 році, а саме його участь як члена ДВК №460865 ОВК з виборів Президента України по ТВО №123.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про вибори президента України», - праця, пов'язана з організацією підготовки і проведення виборів Президента України, осіб, визнаних в установленому законом порядку безробітними, у складі окружних, дільничних виборчих комісій чи як спеціалістів, експертів та технічних працівників, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цього Закону, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів соціальної допомоги. Оплата праці членів виборчих комісій чи осіб, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цього Закону, які є пенсіонерами, не може бути підставою для обмеження розміру отримуваної ними пенсії.

Зазначена норма Закону позбавляє права припиняти виплати безробітним і зняття цих осіб з обліку у випадку, коли вони виконують роботи, пов'язані з проведенням виборів Президента, а також зміст вищевказаних положень вказує на те, що право особи зокрема й на отримання статусу безробітного та одержання допомоги з безробіття не може бути обмежене у зв'язку з участю особи в роботі виборчої комісії.

А за таких обставин, оскільки законодавством обумовлено, що праця осіб, котрі перебувають у статусі безробітних, що пов'язана організацією виборів Президента України не може бути підставою для знаття цих осіб з обліку в службі зайнятості та не може бути підставою припинення виплат по безробіттю, суд приходить до переконання, що підстав для стягнення виплачених відповідачу коштів за час перебування на обліку у позивача не має, адже дана обставина не може впливати на умови виплати відповідачу забезпечення та надання йому соціальних послуг, а відтак і у відповідача відповідно за таких обставин зокрема й виключався обов'язок доводити до відома про його участь у виборчому процесі, що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у позивача не було підстав знімати відповідача з обліку та припиняти виплату йому допомоги по безробіттю, а також не було підстав звертатися до суду з позовом про повернення виплаченої допомоги по безробіттю. Зазначена позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ (ухвали суду від 22.05.2014 року справа К/9991/44290/12, від 04.03.2014 року справа К/800/28788/13, від 26.02. 2014 року справа К/800/110/14).

За обставин, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.