Справа № 2а-11934/10/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/11286/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі представника позивача Чижевського М.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року у справі №2а-11934/10/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2010 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова (далі-ДПІ у Шевченківському районі м. Львова) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 24610 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ст.1 та ст.5 Закону №1963-XII громадянин ОСОБА_2 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Шевченківського району м. Львова в термін не пізніше 09.10.2009 року (перед реєстрацією транспортного засобу в уповноважених органах). Проте всупереч вимогам вказаного Закону, чинного на момент вчинення спірних правовідносин, 09.10.2009 року ОСОБА_2 зареєстрував автомобіль марки VOLKSWAGEN T4( державний номерний знак НОМЕР_1) 2000 року випуску, але податок з власників транспортних засобів не сплатив.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року позов задоволено. Зобов'язано стягнути з ОСОБА_2 на рахунок місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 24610,00 гривень.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації транспортних засобів до бюджету не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, то відповідач не виконав обов'язку зі сплати податку з власників транспортних при їх першій реєстрації в Україні.

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року у справі №2а-11934/10/1370 ,що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів відмовити повністю .

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача на заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.10.2009 року ОСОБА_2 зареєстрував автомобіль марки VOLKSWAGEN T4( державний номерний знак НОМЕР_1) 2000 року випуску.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в Україні справляються загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) та місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Статтею 14 цього Закону визначено перелік загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі), до яких зокрема відноситься і податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Статтею 20 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Нормативно-правим актом, який на момент виникнення спірних правовідносин встановлював податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та визначав порядок його сплати, був Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року № 1963-XII (далі - Закон України № 1963-XII).

У відповідності до статті 1 Закону №1963-XII , платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Об'єкти оподаткування визначені в ст. 2 Закону України № 1963-XII згідно з якою, автомобілі призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704, є об'єктом оподаткування згідно з цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів фізичними особами сплачується перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1963-XII, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно ч. 5-8 ст. 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відтак, аналіз наведених вище правових положень вказує на те, що фізичні чи юридичні особи, які здійснюють першу реєстрацію транспортних засобів, перед проведенням такої реєстрації зобов'язані сплатити податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за ставкою визначеною Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, також виходив з того, що відповідно до частини п'ятої статті 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, проте судом не здобуто доказів зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету коштів від ОСОБА_2 в сумі 24 610 грн.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт першої реєстрації в Україні на нього автомобіля марки WOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску. Однак його доводи про те, що довірена особа сплатила при реєстрації податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 24 610 грн. нічим не підтверджені, оскільки квитанції про сплату вказаного податку чи будь-які інші докази у відповідача відсутні та суду ним не подані.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на його звернення до правоохоронних органів у межах кримінальної справи № 181-0062, порушеної за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочину, передбаченого ст.358 ч.3 КК України, так як відсутній процесуальний документ про визнання відповідача потерпілим у цій кримінальній справі.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач не виконав свого податкового обов'язку та не сплатив податок при першій реєстрації транспортного засобу марки WOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України № 1963-XII, у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування, з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

З огляду на те, що відповідачем фактично не сплачено податок при першій реєстрації транспортного засобу, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення цього податку за рішенням суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2013 року у справі №2а-11934/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Судді: В.М. Каралюс В.С. Затолочний
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 07.04.2015