Справа № 813/6972/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

06 квітня 2015 року Справа № 813/6972/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Дорош Х.,

представників:

позивача Держицького І.Р., Давидовича М.І.,

відповідача Дуль Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про закриття провадження у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж СУ-27» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

в с т а н о в и в :

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж СУ-27» (надалі - позивач, ТзОВ «Проммонтаж СУ-27») до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач, Миколаївська МДПІ), в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати:

Податкові повідомлення-рішення від 09.07.2014 року

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 331 952,0 грн., в тому числі за основним платежем - 283 592 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 48 360 грн.;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11 955,0 грн.;

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 272 001,0 грн., в тому числі за основним платежем - 181334,0грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90 667 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 16.10.2014р.

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 288,00 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 17500,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 11667,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5833,50 грн.

Сторони через канцелярію суду подали клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст.157, п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з досягненням податкового компромісу. Представники сторін в судовому засіданні клопотання підтримали. Зокрема:

Представник позивача просив закрити провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № від 09.07.14р., у зв'язку із примиренням сторін, шляхом досягнення податкового компромісу по податкових зобов'язаннях з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, які визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях.

Представник відповідача просив закрити провадження у справі в частині, визначеній рішенням Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 18.02.2015р. №1378/10/13-21-22-00/302.

Суд розглянувши клопотання сторін, встановив наступне:

Миколаївською міжрайонною Державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Львівській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Проммонтаж СУ-27» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено Акт перевірки від 26.06.2014р. № 450/13-21-22/01415683 (т. 1 а.с. 11-35).

За висновками акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.07.2014р № про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 331 952,0 грн., в тому числі за основним платежем - 283 592 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 48 360 грн.; № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11 955,0 грн.; № про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 272 001,0 грн., в тому числі за основним платежем - 181334,0грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90 667 грн.

В процесі адміністративного узгодження грошових зобов'язань, визначених у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача, результати якої оформлені актом перевірки № 513/13-21-22/01415683 від 22.08.2014р. (т.1 а.с. 39-51). Рішенням Головного управління Міндоходів у Львівській області №27710/10/13-01-10-08-05/1434 від 25.09.14р. «Про результати розгляду скарги» позивача залишено без змін податкові повідомлення-рішення Миколаївської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Львівській області від 09.07.14р. № , № , збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 11667 грн. основного платежу та 5833,5 грн. штрафної (фінансової) санкції відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України та скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині 11667 грн. зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2012 року (т.1 а.с.84-88). На підставі такого акту та рішення відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.10.14р. № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 288,00 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 17500,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 11667,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5833,50 грн.

Вказані рішення податкового органу від 09.07.14р. та від 16.10.14р. оскаржені позивачем до суду.

05.02.15р. позивачем подано до Миколаївської МДПІ заяву про намір досягнення податкового компромісу.

За результатами розгляду заяви 18.02.2015р. Миколаївською МДПІ прийнято рішення № 1 про часткове погодження застосування податкового компромісу. Так, відповідачем визначено суму податкового зобов'язання, щодо якої застосовано податковий компроміс. Зокрема, у податковому повідомленні-рішенні № від 09.07.14р. по податку на прибуток в сумі 90152,00 грн., у податковому повідомленні-рішенні № від 19.07.14р. по податку на додану вартість в сумі 9060,00 грн.

При прийнятті вказаного рішення відповідач керувався Методичними рекомендаціями щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затвердженим наказом ДФС України від 17.01.2015р. № 13 та погодив можливість досягнення податкового компромісу лише щодо податкових зобов'язань по податку на додану вартість, визначених позивачу у зв'язку з завищенням податкового кредиту та щодо податкових зобов'язань по податку на прибуток у зв'язку з завищенням валових витрат.

З цих підстав відповідач просив закрити провадження у справі, в частині вказаних податкових повідомлень-рішень.

12.03.2015р. позивач звернувся до відповідача з повторною заявою про намір застосування податкового компромісу. Однак, в задоволенні такої заяви було відмовлено з мотивів, зазначених у попередньому рішенні.

Незважаючи на це, позивачем сплачено суму податкового зобов'язання, визначеного в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях, у розмірі, передбаченому п.2 підрозділу 9-2 Перехідних положень Податкового кодексу України, докази чого долучено до клопотання про закриття провадження у справі.

Надаючи оцінку доводам сторін, в обгронтування клопотань про закриття провадження у справі, суд врахував наступні положення законодавства України.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 Перехідних положень Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 14.1.156 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.14.1.39 ст.14 ПК України).

За положеннями абз.1 п.7 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Абзацом 1 п.8 цього ж підрозділу встановлено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

У відповідності до абз.1 п.2 згаданого підрозділу сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Аналіз вказаних норм дає підстави суду дійти до таких висновків:

По-перше, процедура податкового компромісу може бути застосована до сум податкових зобов'язань по податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.04.2011р. по 01.04.2014р., визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких не закінчена процедура судового оскарження.

В такому випадку не має значення чи визначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов'язань виникли в результаті завищення податкового кредиту чи в результаті заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість, а також в результаті заниження валових доходів чи завищення валових витрат по податку на прибуток, оскільки нормами ПК України таких обмежень не встановлено.

По-друге, законодавством встановлено заявницький (інформаційний) характер процедури податкового компромісу. Тобто, для платника податків достатнім є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5% від визначеної в ній суми, без будь-яких перевірок з боку контролюючого органу. Основними критеріями, які повинні враховуватись податковим органом є: вид податку, по якому визначені податкові зобов'язання; період, за який такі зобов'язання визначені; та наявність факту сплати 5% від суми податкового зобов'язання, щодо якого застосовується податковий компроміс.

При дотриманні платником податків вказаних вимог, законом не надано повноважень податковому органу для відмови в застосуванні податкового компромісу.

Вказані висновки відповідають визначеним у ПК України правовим нормам та узгоджується з позицією Комітету Верховної ради України з питань податкової та митної політики, викладеною в листі № 04-27/10-598 від 10.03.2015р.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо можливості застосування податкового компромісу лише щодо занижених податкових зобов'язань по податку на додану вартість у зв'язку з завищення податкового кредиту та по податку на прибуток у зв'язку з завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 Конституції України закріплює принцип верховенства права, за яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Вказані відповідачем Методичні рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу розроблені податковим органом з метою роз'яснення порядку застосування податкового компромісу, не встановлюють нових норм права та носять виключно рекомендаційний характер.

Тому, такі методичні рекомендації не можуть тлумачити норми Податковго кодексу України шляхом розширення їх змісту та надавати податковому органу повноваження, якими такий не наділений. Крім цього, наказ ДФС України № 13 від 17.01.15р., яким затверджені вказані методичні рекомендації, не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, а тому не береться судом до уваги як обов'язковий до виконання.

Судом враховано, що податкове повідомлення-рішення № від 09.07.14р. частково скасоване Рішенням про результати розгляду скарги від 25.09.14р. в сумі 11667 грн., а тому відповідно до ст. 60 ПК України вважається відкликаним. У зв'язку з цим, відсутні підстави для закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Крім цього, суд зазначає, що податковим повідомленням-рішенням № від 09.07.14р. та прийнятими на підставі Рішення про результатаи розгляду скарги від 29.09.14р. податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 16.10.14р. зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість, що не охоплюється визначенням податкового зобов'язання, яке наведене у ПК України, а тому щодо таких сум податковий компрміс не застосовується.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення від 23.03.2015р. №165 та № 166 згідно з якими позивачем було сплачено податкові зобов'язання в сумі 9 211,45 грн. та 9 672,00 грн. відповідно, для підтвердження досягнення податкового компромісу.

Відповідно до п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про досягнення сторонами податкового компромісу щодо окремих податкових зобов'язань, що є підставою для примирення, а тому клоптання позивача та відповідача слід задовольнити частково, закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 09.07.2014р. на підставі п.3 ч.1 ст.157 та п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 167, п.11-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

клопотання представників позивача та відповідача про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж СУ-27» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № від 09.07.2014р. про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 331952,0 грн., в т.ч. за основним платежем - 283592,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 48360,00грн.;

- № від 09.07.2014р. про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 272001,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 181334,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90667 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кузан Р.І.