Справа № 804/3976/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 р. Справа № 804/3976/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Верхньодніпровського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 з 09.01.2014 року перебувала на обліку в Верхньодніпровському районному центрі зайнятості, наказом від 09.01.2014 року відповідачу надано статус безробітного та наказом від 16.01.2014 року призначена допомога по безробіттю. Проте, на період виплат по безробіттю, відповідач виконував роботи(надавав послуги) у період з 16.04.2014 року по 20.05.2014 року за цивільно - правовим договором з Товариством з обмеженою відповідальністю "Тієнс Україна". У зв'язку з чим не мала права на виплату їй допомоги з безробіття у період з 16.04.2014 року по 20.05.2014 року в сумі 1072,60. Станом на дату розгляду адміністративного позову заборгованість ОСОБА_1 складає 872,60 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного. Верхньодніпровський районний центр зайнятості наказом від 09.01.2014 року № НТ140199 встановив відповідачу статус безробітного з 09.01.2014 року.
Відповідно до наказу від 16.01.2014 року № НТ140116 ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю з 16.01.2014 року по 10.01.2015 року.
Згідно наказом від 21.05.2014 року № НТ140521 припинено виплату допомоги по безробіттю з 21.05.2014 року у зв'язку з працевлаштуванням безробітного.
Наказом від 21.05.2014 року № НТ140521 припинено реєстрацію безробітних, зокрема ОСОБА_1, у зв'язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору.
16 січня 2015 року Верхньодніпровським районним центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, внаслідок чого складено акт № 4, яким встановлено, що на момент перебування в статусі безробітного, ОСОБА_1 приховала факт перебування у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна», у зв'язку з чим незаконно отримана ОСОБА_1 сума матеріального забезпечення в період з 16.04.2014 року по 20.05.2014 року підлягає поверненню до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
16.01.2015 року позивачем було прийнято наказ № 4 про стягнення заборгованості у розмірі 1 072,60 грн. з ОСОБА_1
06.02.2015 року позивачем було направлено претензію щодо відшкодування коштів, яка отримана відповідачем особисто 11.02.2015 року.
22.01.2015 року відповідачем отриманий лист Верхньодніпровського районного центру зайнятості про відшкодування коштів у сумі 1 072,60 грн.
Станом на 17.04.2015 року заборгованість ОСОБА_1 складає 872,60 грн.
Неповернення коштів відповідачем у добровільному порядку стало причиною звернення позивача до суду для їх стягнення у судовому порядку.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходив з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. N 1533-III, Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012р. N 5067-VI.
Статтею 1 Закону України від 02.03.2000 №1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон №1533-ІІІ) визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до п.п.25 п.4 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого указом Президента України від 16 січня 2013 року №19/2013, Державна служба зайнятості України виконує функції виконавчої дирекції Фонду, забезпечує організацію діяльності правління Фонду.
Частиною 1 ст.22 Закону №1533-ІІІ передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Стаття 31 Закону №1533-III містить вичерпний перелік обставин, за яких виплати з безробіття мають бути припинені. Зокрема, виплата допомоги з безробіття припиняється у разі приховання відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу або здійснення іншої діяльності за винагороду за період одержання допомоги з безробіття.
Підпункт 1 п.5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 №307, встановлено, що виплата допомоги з безробіття припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).
Частиною 1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Отже не можуть бути безробітними особи, що отримують дохід на умовах, визначених законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.36 Закону №1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ч.3 ст.36 Закону №1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Абз.5 ч.1 ст.34 Закону №1533-III встановлено право Фонду стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09.01.2014 року була зареєстрована в Верхньодніпровському районном центрі зайнятості та отримала статус безробітного. За період з 16.04.2014 року по 20.05.2014 року ОСОБА_1., яка перебувала у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Тієнс Україна», було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 1 072,60 грн.
Отже, перебування ОСОБА_1 в цивільно-правових відносинах з ТОВ "Тієнс Україна" відповідно до цивільно - правового договору в період з 16.04.2014 року по 20.05.2014 року виключає можливість отримання нею допомоги по безробіттю за вказаний період.
Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Верхньодніпровського районного центру зайнятості обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Верхньодніпровського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська