Справа № 826/5734/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5734/14 Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова О.В. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК Центр» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 28.02.2014 року №0101702, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-26-50-17-02, податкового повідомлення-рішення від 28.02.2014 року № і вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.04.2014 року №Ю-2699-25.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка ТОВ «ТСК Центр» норм трудового та податкового законодавства України в частині оформлення трудових відносин, з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складений Акт від 03.02.2014 року №1/26-50-17-02-19/36791776.

Як видно з акта перевірки, відповідачем встановлено порушення: ст.ст. 21, 26 і 48 Кодексу законів про працю України внаслідок використання протягом перевіряємого періоду праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин; пп. 14.1.54, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 (а) ст. 176 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 73 935,28 грн.; пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України - у зв'язку з тим, що підприємство не перерахувало в повному обсязі податок на доходи фізичних осіб до відповідного рахунку по коду бюджетної класифікації (11010100) в сумі 4902,50 грн.; Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020, у зв'язку з чим згідно п.119.2 ст.119, п.127.1 ст.127 передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій; п.1, п.2 ч.2 ст.6 і п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого було донараховано єдиного внеску на загальну суму 135 655,45 грн.

В результаті виявлених порушень, 28.02.2014 року відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форми «Р» №; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органами доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0101702; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-9/26-50-17-02. А ; а також 04.04.2014 року прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2699-25.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Згідно з п.18.1 ст.18 ПК України, податковим агентом є особа, на яку покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету, згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, під час виплати оподатковуваного доходу.

Згідно абз.1 п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-ІV, базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

В контексті наведеного випливає, що необхідною умовою для утримання податку з доходів фізичних осіб (в т.ч. працівника та/або фізичної особи-підприємця) є наявність факту виплати такого доходу фізичній особі податковим агентом за трудовою чи цивільно-правовою угодою.

Як видно з акта перевірки, згідно письмових пояснень фізичних осіб та документів «тіньової» бухгалтерії, на ТОВ «ТСК Центра» протягом певних періодів 2013 року працювали фізичні особи, з якими трудові відносини у встановленому чинним законодавством порядку оформлені не були, а також цим фізичним особам та іншим фізичним особа-оформленим працівникам підприємства готівковими коштами виплачувалася «неофіційна» заробітна плата додатково до «офіційної», що перераховувалася в безготівковій формі на платіжні картки працівників підприємства (тобто, в розмірах більших ніж вказані відомостях про перерахування заробітної плати).

В той же час, згідно перевірених контролюючим органом розрахункових відомостей товариства по перерахованій заробітній платі за 2013 рік заборгованість з виплати заробітної плати відсутня, а згідно штатного розпису за 2013 рік - розмір окладу працівників становить 1200,00 грн.

На підтвердження правомірності висновків Акта перевірки відповідач надав суду докази про використання в ТОВ «ТСК Центр» праці фізичних осіб без оформлення з ними трудових відносин, в т.ч. заяви осіб, які працювали в ТОВ «ТСК Центр»; відомості «тіньової» бухгалтерії» виконані на листках блокноту-щоденника без відміток (печаток, штампів) та підписів бухгалтерів і керівників ТОВ «ТСК Центр»; відомості щодо видачі фізичним особам-працівникам підприємства сум готівкових коштів в якості «неофіційної» заробітної плати, на яку відповідні податки і збори не нараховувалися та не утримувалися тощо.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновки відповідача, зокрема, і висновки акта перевірки про здійснення ТОВ «ТСК-Центр» додаткових виплат вказаним фізичним особам заробітної плати «у конверті» та інших компенсаційних виплат (як відшкодування витрат на паливо-мастильні матеріали) в розмірах, що наведені в додатках до цього Акта, документально не підтверджуються жодними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності позивача.

Відсутні і документально підтверджені дані щодо порушення та розслідування відносно посадових осіб позивача кримінального провадження по факту вчинення порушень у сфері трудового та податкового законодавства, відповідальність за які передбачена статтями 172, 212 КК України.

Судом враховано, що немає відомостей щодо порядку та складових розрахунку сум заниження позивачем єдиного внеску за 2013 рік, та інших платежів, зокрема, щодо епізодів виявлених порушень положень ПК України та інших норм законодавства.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що вказані правопорушення повинні бути доведені належними та допустимими доказами, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом не доведено наявність податкових правопорушень як підстави для притягнення позивача до юридичної відповідальності за нормами статей Податкового кодексу України в тих кількісних обсягах, що зафіксовані в акті перевірки.

Щодо нарахування відповідачем суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, то такі дії також не відповідають вимогам закону.

Приписами п.177.8 ст.177 ПК України, зокрема встановлено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують такий дохід не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п.177.9 ст.177 ПК України, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.

Статус суб'єкта, який застосовує спрощену систему оподаткування, підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку (ст. 299 ПК України).

Приписами п.297.1 ст.297 ПК України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання деяких видів податкової звітності, зокрема з податку на доходи фізичних осіб в частині доходів, що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані відповідно до норм глави першої розділу XIV Податкового кодексу

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в 2013 році позивач мав фінансово-господарські відносини з постачальниками товарів - Фізичними особами-підприємцями, що підтверджується наданими позивачем до суду первинними документами, та не заперечується відповідачем. Статус цих фізичних осіб як суб'єктів підприємницької діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, що не спростовано відповідачем.

А тому, враховуючи викладене, ТОВ «ТСК Центр» не мало обов'язку податкового агенту щодо утримання та перерахування до державного бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, що не спростовано апелянтом доказами, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, оскільки вони містять посилання на обставини справи та положення законодавства, які викладені в запереченнях на адміністративний позов, що було спростовано вищевикладеними доводами судів обох інстанцій.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що дії відповідача вчинені всупереч положень законодавства, відповідно, вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав до суду належні докази правомірності своїх дій, які містять інформацію щодо предмету доказування, та дали б змогу достеменно встановити правомірність проведених нарахувань щодо позивача.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 06.11.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.