Справа № 489/2172/14-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 489/2172/14-а
номер провадження 8-а/489/1/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2014 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області Малій Костянтина Анатолійовича, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі - Інспекція), третьої особи - ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2014 по адміністративній справі за його позовом до відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2014 № 48, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за частиною першою статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та одночасно просив закрити провадження у справі.

Постановою суду, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, в задоволенні позову відмовлено.

На думку заявника вказане судове рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з підстав наявності істотних обставин, що не були відомі і не могли бути відомими йому на час розгляду справи судом. Такою підставою вважає постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2014, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, якою скасовано припис № 63 від 05.03.2014, який є ідентичним припису № 734 від 24.02.2012, за невиконання вимог якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

У зв'язку із цим, заявник просить суд скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2014 та ухвалити нову постанову.

У судове засідання особи, які приймали участь у справі, не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає її розгляду.

Заявник надав до суду письмову заяву в якій просив розглядати заяву за його відсутністю так як здійснює догляд за дитиною інвалідом, яка потребує постійного догляду, що підтвердив належними доказами.

Суд, ознайомившись із матеріалами заяви та доданим до неї доказами, а також матеріалами адміністративної справи, оцінивши наявні в них докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

10.01.2013 постановою Інспекції № 48 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 КУпАП, а саме в експлуатації господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 після закінчення будівництва у 1997 році без прийняття в експлуатацію в порядку визначеному законодавством, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.03.2013 постанова Інспекції скасована та закрито адміністративне провадження в зв'язку із відсутність складу правопорушення.

Так як припис № 734 від 24.12.2012, за невиконання якого заявника було притягнуто до адміністративної відповідальності, не оскаржувався та яким приписано заявнику ввести об'єкти за адресою: АДРЕСА_1 в експлуатацію у порядку, встановленому законодавством, або привести об'єкт у стан що існував до виконання будівельних робіт, посадовою особою Інспекції 27.02.2014 проведено позапланову перевірку, у ході якої встановлено невиконання ОСОБА_1 вимог зазначеного припису.

За результатами перевірки 05.03.2014 складено акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та видано припис № 63 про усунення виявлених порушень шляхом знесення самочинно збудових господарських будівель (літня кухня літ.Ш та тамбур до літньої кухні літ Ш') за адресою: АДРЕСА_1, в термін до 05.05.2014.

17.03.2014 заступником начальника Інспекції Малій К.А. прийнято постанову № 48, якою за невиконання вимог припису № 734 від 24.12.2012 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Після отримання постанови Інспекції ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Ленінського районного суду м.Миколаєва в якому просив скасувати оспорювану постанову та закрити адміністративне провадження.

Постановою вказаного суду від 22.07.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Одночасно, в березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом про скасування припису Інспекції № 63 від 05.03.2014 про знесення самочинного збудованих господарських будівель.

Постановою вказаного суду від 09.2014 по справі № 814/2212/14, залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, позов ОСОБА_1 задоволено та скасовано оспорюваний припис.

Задовольняючи позовні вимоги Миколаївський окружний адміністративний суд виходив з того, що прийняття Інспекцією оспорюваного припису є незаконним за процедурою, оскільки законодавець імперативно визначив процедуру вирішення спору щодо законності будівництва шляхом знесення самочинного будівництва добровільно або у судовому порядку.

Так, згідно із частиною першою статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Одеський апеляційний адміністративний суд, в підтвердження висновків суду першої інстанції, в своїй ухвалі від 20.01.2015 зазначив, що після невиконання позивачем припису № 734, Інспекція повинна була звернутися до суду з позовом про знесення самовільно збудованих господарських будівель, але замість цього у 2014 році була проведена позапланова перевірка, в ході якої прийнято оспорюваний припис № 63, який є безпідставним, адже порушення вказані в приписі вже були спростовані постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва, якою скасовано постанову про адміністративне правопорушення, яка була прийнята на підставі припису № 734, ідентичному спірному припису № 63.

Посилаючись на вказані обставини, зокрема, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку (20.01.2015), про що ОСОБА_1 стало відомо 02.02.2015, тобто після прийняття Ленінським районним судом м.Миколаєва постанови від 22.07.2014, він звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинними на підставі пункту 1 частини другої статті 245 КАС України.

При вирішення заяви суд виходить з наступного.

За правилами частини першої статті 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 КАС України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Визнання протиправним і скасування припису Інспекції № 63 від 05.03.2014 є істотною для справи обставиною, оскільки вказаний припис є ідентичним припису № 734 від 24.12.2012, за невиконання якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42 КУпАП.

Ця істотна для справи обставина існувала на час ухвалення судом постанови, яка переглядається за нововиявленими обставинами, проте не могла бути врахована Ленінським районним судом м.Миколаєва, так як на час прийняття ним судового рішення справа про скасування припису не була розглянута окружним адміністративним судом.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовими рішенням в адміністративний, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За таких обставин, суд вважає наявними обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 КАС України є підставою для перегляду постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2014 за нововиявленими обставинами.

Так як наведеною постановою суду було підтверджено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису № 734 від 24.12.2012, водночас, вказані у приписі порушення спростовані постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.03.2013, яка за правилами частини четвертої статті 72 КАС України є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено постанову суду, лише в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинене воно цієї особою, та окружним адміністративним судом визнано неправомірним припис № 63, який ідентичному припису № 734, через його невідповідність положенням частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанова, яка переглядається, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову в частині вимог скасування оспорювано постанови Інспекції.

Щодо вимоги про закриття провадження, суд вважає її зайвою. Крім того, відповідно до положень КАС України вирішення такої вимоги виходить за межі повноважень суду, а тому відсутні підстави для її задоволенню.

Так як, Інспекція є суб'єктом владних повноважень, фінансування видатків якої здійснюється за рахунок коштів з державного бюджету, на підставі статті 94 КАС України на користь заявника (позивача) з державного бюджету підлягає присудженню судовий збір в сумі 73,08 грн., сплачений квитанцією № 3921.280.1 від 09.04.2014 при зверненні до суду з адміністративним позовом.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 159 - 163, 245 - 253 КАС України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2014 - скасувати та прийняти нову поставу.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2014 № 48, винесену заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області Малій Костянтином Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Присудити з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Коваленко