Справа № 214/7782/14-а(2а/214/236/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р.справа № 214/7782/14-а(2а/214/236/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року у справі №214/7782/14-а(2а/214/236/14) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 вересня 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому, просить суд:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про відмову призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зробити нарахування та виплату позивачу пенсії з 26 травня 2014 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 26.05.2014 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 24.07.2014 року комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в підтвердження стажу його роботи з 04.12.1980 по 12.09.1996 р.р. З цим рішенням позивач не погодився, оскільки при поданні заяви при призначення пенсії до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області він додавав довідку з дочірнього підприємства «Криворізька автобаза №18 від 19.07.2001 року за №51, яка підтверджує, що позивач з 04.12.1980 по 12.09.1996 р.р. працював водієм 3-го класу на всі марки автомобілів автоколони №2 та яка відповідачем визнана невідповідною та не направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на розгляд відповідною комісією.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, прийнятою у справі розглянутої у порядку скороченого провадження, позов задоволено.

Суд визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районні м. Кривого Рогу Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.05.2014 року.

Постанова суду мотивована тим, що позивач має право на соціальний захист гарантований ст. 46 Конституцією України та призначення пільгової пенсії на підставі п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не має права на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки відповідно до п. 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. На період роботи позивача діяли списки затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року та постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року. Однак, у довідці №51 від 19.07.2001 року зазначено, що позивач працював з повною зайнятістю на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі Жовтневого гранітного кар'єру з 08.04.1980 року по 31.12.1991 року, отже відсутні законні підстави для застосування списку №2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року. Архівні довідки не підтверджують права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах. Крім того, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме несвоєчасне направлення копії оскаржуваного судового рішення на адресу відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 26 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

24.07.2014 року комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в підтвердження стажу його роботи з 04.12.1980 року по 12.09.1996 року (а.с.23).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Правомірність та обґрунтованість відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 вищезазначеного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано відповідачу довідку №51 від 19.07.2001 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював водієм в Криворізькій автобазі №18, Криворізького виробничого автооб'єднання «Кріворіжбудтранс» в період з 08.04.1980 року по 12.09.1996 року, а з 08.04.1980 року по 31.12.1991 року працював водієм автомобіля КРАЗ-256«Б» (12 тон) зайнятим на повний робочий день на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі Жовтневого гранітного кар'єрі, що відноситься до шкідливих умов праці по списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (а.с.11).

Згідно з змістом архівної довідки № 1139 від 15.03.2010 року вбачається, що позивач з 08.04.1980 року (наказ №29-к від 07.04.1980) значиться трактористом-бульдозеристом 3 розряду, а з 04.12.1980 року (наказ №86-к від 04.12.1980) переведений водієм 3 класу на всі марки автомобілів автоколони № 2 автобази №18, звільнений з посади 12 вересня 1996 року (наказ №74-к від 09.09.1996) (а.с.12).

Крім того, позивачем були надані відповідачу архівні довідки про заробіток за відпрацьований час та протокол комісії по підтвердженню пільгового стажу водіїв по Криворізькій автобазі №18, яким було підтверджено пільговий стаж роботи ОСОБА_1, працюючому на великоваговому автомобілі марки «КРАЗ» (12т.) по вивозу гірської маси в кар'єрах всього 11 років 08 місяців 22 дні, з яких показаннями свідків підтверджено період роботи позивача з 08.04.1980 року по 31.12.1988 року, що становить 08 років 08 місяців 22 дні, та наявними документами за період з січня 1989 року по грудень 1991 року, що становить 3 роки 0 місяців 0 днів.

А отже, зазначені документи підтверджують право позивача на зарахування до пільгового стажу період роботи з 04.12.1980 року по 31.12.1991 року для призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на відсутність законних підстав для застосування списку №2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, у період роботи позивача на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі Жовтневого гранітного кар'єру з 08.04.1980 року по 31.12.1991 року, який підтверджено довідкою №51 від 19.07.2001 року, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту довідки №51 від 19.07.2001 року ОСОБА_1 працював водієм в Криворізькій автобазі №18, Криворізького виробничого автооб'єднання «Кріворіжбудтранс» в період з 08.04.1980 року по 12.09.1996 року, а з 08.04.1980 року по 31.12.1991 року працював водієм автомобіля КРАЗ-256«Б» (12 тон) зайнятим на повний робочий день на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі Жовтневого гранітного кар'єрі, що відноситься до шкідливих умов праці по списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

Враховуючи те, що позивач працював у Криворізькій автобазі №18, Криворізького виробничого автооб'єднання «Кріворіжбудтранс» по 12.09.1996 року, а на цей період були чинні списки затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, а не список №2 затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, роботодавцем і було зазначено в довідці про право позивача на пільгову пенсію по списку №2 , який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, вищезазначені обставини не можуть бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на призначення пенсії.

Крім того, суд апеляційної інстанції важчає за необхідне зазначити, що частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органам, що призначають пенсії, надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Тобто, відповідач у разі незгоди з відомостями зазначеними в довідці №51 від 19.07.2001 року мав право на реалізацію повноважень наданих йому частиною першою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

А отже посилання відповідача на невідповідність цієї довідки вимогам закону є необґрунтованими.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача в доводах апеляційної скарги як на підставу скасування постанови суду першої інстанції на порушення судом норм процесуального права, а саме несвоєчасне направлення копії оскаржуваного судового рішення на адресу відповідача, оскільки вказані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції зроблених під час розгляду цієї справи по суті.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року у справі №214/7782/14-а(2а/214/236/14) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко