Справа № 826/3542/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в роз'ясненні судового рішення

14 квітня 2015 року м. Київ № 826/3542/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження заяву ДФІ у м. Києві про роз'яснення судового рішення у справі

за позовомДержавної фінансової інспекції в м. Києві
до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району»
прозобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 р., позов Державної фінансової інспекції у м. Києві задоволено частково. Зобов'язано Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" вчинити дії, зокрема, виконати в повному обсязі: пункти 2, 3, 4, 5, 7, 8, 11, 13, 14, 16 та частково пункти 9, 10, 12 (в частині стягнення грошових зобов'язань у сумі 1 470,00 тис. грн.) письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно відмітки служби діловодства, 16.02.2015 р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від Державної фінансової інспекції в м. Києві заяву про роз'яснення судового рішення у справі № 826/3542/14. Обґрунтовуючи заяву ДФІ у м. Києві зазначає, що є необхідність в роз'ясненні тієї частини постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2014 р., якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2015 р. призначено судовий розгляд заяви про роз'яснення судового рішення.

Представник заявника (позивача) в судовому засіданні підтримав заявлену заяву та просив суд задовольнити її в повному обсязі, оскільки для нього є незрозумілим в якій частині позовних вимог йому відмовлено.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви. Вважає судове рішення зрозумілим.

В судовому засіданні 09.04.2015 р. сторони заявили усне клопотання про подальший розгляд заяви в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд звертає увагу на те, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз'яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Механізм, визначений статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, мають право на оскарження цього судового рішення.

Проаналізувавши доводи заявника щодо необхідності роз'яснення судового рішення, суд, враховуючи матеріали даної адміністративної справи, приходить до висновку, що підстави для роз'яснення судового рішення відсутні.

Правилами частини першої статті 138 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

В резолютивній частині постанови чітко визначено: зобов'язати Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" вчинити дії, зокрема, виконати в повному обсязі: пункти 2, 3, 4, 5, 7, 8, 11, 13, 14, 16 та частково пункти 9, 10, 12 (в частині стягнення грошових зобов'язань у сумі 1 470,00 тис. грн.) письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872.

Зокрема, в мотивувальній частині судового рішення (щодо позовних вимог в частині часткового невиконання пункту 9 вимоги) зазначено, що працівникам підприємства зайво нараховано та виплачено коштів на суму 32,57 тис. грн., та як наслідок, зайво проведено нарахування на заробітну плату та перерахування єдиного соціального внеску до державного цільового фонду на загальну суму 11,98 тис. грн., чим завдано Підприємству збитків на загальну суму 44,55 тис. гривень. Порушення усунуто частково на суму 10,1 тис.грн., в т.ч. зайво нарахованих та виплачених коштів в сумі 7,4 тис. грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 2,7 тис. грн. Залишилось не усунуто порушення на суму 34,45 тис. грн., в т. ч. зайво нарахованих та виплачених коштів в сумі 25,17 тис. грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 9,28 тис. гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що вказана вимога виконана частково на суму 10 581,29 грн., а саме утримано наступні суми:

- з ОСОБА_1 утримано 281, 28 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_2 утримано 1 564, 48 грн. за грудень 2013 року;

- з ОСОБА_3 утримано 100, 00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_4 утримано 500, 00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_4 утримано 599, 78 грн. за грудень 2013 року;

- з ОСОБА_5 утримано 800,00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_5 утримано 730,00 грн. за грудень 2013 року;

- з ОСОБА_5 утримано 732, 09 грн. за січень 2014 року;

- з ОСОБА_6 утримано 700,00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_6 утримано 700,00 грн. за грудень 2013 року;

- з ОСОБА_6 утримано 690,38 грн. за січень 2014 року;

- з ОСОБА_7 утримано 500,00 грн. за березень 2014 року;

- з ОСОБА_7 утримано 500,00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_8 утримано 700,00 грн. за листопад 2013 року;

- з ОСОБА_8 утримано 700,00 грн. за грудень 2013 року;

- з ОСОБА_8 утримано 683,28 грн. за січень 2014 року.

Враховуючи, що виявлені ревізією порушення в повному обсязі відповідачем не усунуто, що також не заперечується останнім, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги в частині часткового виконання п. 9 вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Щодо часткового невиконання пункту 10 письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872, суд зазначає наступне.

Операції з нарахування виплати компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, відображено в розрахункових листках, зведених відомостях по видам оплат, за дебетом рахунку 81 "Витрати на оплату праці" та 82 "Відрахування на соціальні заходи" у кореспонденції з кредитом субрахунку 661 "Розрахунки із заробітної плати" та рахунком 65 "Розрахунки за страхуванням".

В порушення п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 внаслідок завищення середньоденного заробітку, працівникам завищено заробітну плату за час відпустки на загальну суму 1,49 тис. грн., та як наслідок, зайво проведено нарахування на заробітну плату та перерахування єдиного соціального внеску до державного цільового фонду на загальну суму 0,55 тис. гривень.

Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) Підприємства на загальну суму 2,04 тис. гривень. Слід зазначити, порушення усунуто частково на суму 0,7 тис. грн., в т.ч. зайво нарахованих та виплачених коштів в сумі 0,5 тис. грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 0,2 тис. грн. Залишилось не усунуто порушення на суму 1,34 тис. грн, в т. ч. зайво нарахованих та виплачених коштів в сумі 0,99 тис.грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 0,35 тис. гривень.

Отже, відповідачем часткового виконано п. 10 вимоги від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872 на суму 0,7 тис.грн., натомість не усунуто порушення на суму 1,34 тис. грн., що не заперечується відповідачем.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про виконання вказаної вимоги в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги в частині часткового виконання п. 10 вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Щодо часткового невиконання пункту 12 письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872, суд зазначає наступне.

«Відповідач зазначає, що порушення усунуто частково на суму 2,2 тис. грн., в т.ч. нарахованих та виплачених коштів в сумі 1,6 тис. грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 0,6 тис. грн.

Залишилось не усунуто порушення на суму 3,26 тис. гри., в т.ч. зайво нарахованих та виплачених коштів в сумі 2,39 тис. грн. та єдиного соціального внеску до державного цільового фонду в сумі 0,87 тис. гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що вказана вимога виконана частково, що підтверджується відповідними розрахунковими листками.

Так, на виконання п. 12 Вимоги з ОСОБА_9 утримано:

- за листопад 2013 року - 800 грн.;

- за грудень 2014 року-800, 00 грн.;

- за січень 2014 року-800, 00 грн.;

- за лютий 2014 року - 800, 00 грн.;

- за березень 2014 року - 790, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що загалом, з ОСОБА_9 утримано 3990, 00 грн.

Отже, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимогу позивача та не здійснено стягнення зайво виплачених коштів у сумі 1 470,00 грн.

Враховуючи, що доказів усунення порушення на суму 1 470,00 грн. відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовної вимоги в частині часткового виконання п. 12 вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 18.10.2013 № 26-11-14-14/13872 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.»

Отже, судом чітко визначено в якій частині пункти 9, 10, 12 Держфінінспекції у м. Києві від 18.10.2013 р. № 26-11-14-14/13872 підлягають виконанню.

Суд окремо акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, розглянувши подану заяву, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення відсутні, оскільки постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2014 р. складено у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а її зміст є зрозумілим, як і зрозумілим є порядок виконання даної постанови.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що питання, пов'язанні з виконанням судових рішень вирішуються у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України та Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 170 та 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Державної фінансової інспекції в м. Києві про роз'яснення судового рішення -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук