Справа № 815/138/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 р.м. ОдесаСправа № 815/138/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України у частині несвоєчасного надання інформації у відповідь на запит до публічної інформації, зобов'язати Південну державну інспекцію з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України надати відповідь на запит до публічної інформації у передбачені законом терміни.

В обґрунтування позову зазначав, що 17.07.2014 року ним складено та надіслано з його електронної адреси на електронну адресу відповідача запит до публічної інформації, однак відповіді він не отримав, у зв'язку з чим вважає, що Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки порушено його право на доступ до публічної інформації.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи та не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 17.07.2014 року ОСОБА_2 склав та надіслав із своєї електронної адреси на електронну адресу Південної держінспекції з ядерної та радіаційної безпеки запит про надання публічної інформації, у якому заявником викладено прохання надати реквізити (номер реєстрації та дату) реєстрації запиту від 14.07.2014 року, надісланого ним зі своєї електронної адреси на електронну адресу Південної держінспекції з ядерної та радіаційної безпеки - .

Відповіді на запит ОСОБА_2 Південна держінспекція з ядерної та радіаційної безпеки не надсилала.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що електронна адреса Інспекції, яку позивачем використано для надіслання свого запиту, не була офіційною електронною адресою цього органу, вона не знаходиться в його користуванні для отримання/надання відповідних запитів/інформації та використовується лише з метою скорочення термінів виконання деяких розпорядчих документів.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів направлення ним зі своєї зареєстрованої поштової скриньки запиту на отримання публічної інформації на офіційну електронну адресу відповідача, у зв'язку із чим факт бездіяльності відповідача щодо не надання інформації не знайшов свого підтвердження в ході слухання справи.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що вони не відповідають обставинам справи та не узгоджуються із нормами матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI.

Статтею 1 цього Закону визначено публічну інформацію як відображену та задокументовану будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформацію, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI).

Відповідно до ст. 20 Закону загальний строк розгляду запиту на інформацію становить не більше п'яти днів з дня його отримання.

Частиною 3 цієї статті також визначено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 13 Закону відповідач є розпорядником інформації, що відображаться, документується будь-якими засобами та на будь-яких носіях або була отримана чи створена в процесі виконання його повноважень, або яка знаходиться у його володінні, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 20 Закону має надавати відповідь на запит на інформацію у відповідності до вимог цього Закону.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, підставою для не надання інформації на запит позивача відповідач зазначив використання позивачем неофіційного засобу зв'язку.

Поряд з цим, як вбачається з листа Заступника міністра-керівника апарату Мінекономрозвитку України від 13.11.2014 року №2006-09/39608-09, листів Державної інспекції ядерного регулювання України від 04.08.2013 року №09-14/5068-31з, від 20.10.2014 року №09-14/6783-57з, електронною адресою Інспекції є: , яка використовується відповідачем в своїй діяльності.

Колегією суддів встановлено, що зазначена електронна адреса на момент звернення позивача з запитом про надання публічної інформації була розміщена на офіційному сайті Інспекції, а на офіційному сайті Мінекономрозвитку України розміщена навіть і на момент розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, доводи Інспекції про те, що позивачем обраний не вірний спосіб надіслання запиту на отримання публічної інформації є такими, що не відповідають дійсності та свідчать про ухилення відповідача від виконання свого обов'язку щодо її надання запитувачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Таким чином відповідач, як суб'єкт владних повноважень та розпорядник публічної інформації, має забезпечити належні умови для її отримання.

А ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції відповідач не надав інформації та доказів про наявність іншої офіційної електронної адреси даної установи, через яку громадяни та юридичні особи можуть надсилати та отримувати публічну інформацію.

Отже, оскільки відповідачем не надано доказів щодо створення ним іншої офіційної електронної адреси, за якою позивач мав би можливість запитувати інформацію, колегія суддів вважає, що в даному випадку розміщена Інспекцією на офіційному сайті електронна адреса була розцінена позивачем як офіційна і він мав обґрунтовані підстави для направлення свого запиту до власника публічної інформації саме через цю електронну адресу та справедливі очікування щодо отримання відповіді на свій запит .

До того ж, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ЗУ «Про доступ до публічної інформації» заявник є вільним в одержанні інформації, тобто має свободу вибору у засобах її отримання (листами, електронною поштою тощо), отже обрання ним такого способу направлення запиту на отримання публічної інформації, як через електронну адресу власника та розпорядника публічної інформації, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 4 Закону доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, інформація, яку запитував позивач, не є інформацією з обмеженим доступом, отже у Південної держінспекції з ядерної та радіаційної безпеки не було законних та обґрунтованих підстав для не надання такої інформації за запитом позивача.

Доводи відповідача про те, що не надання ним інформації на електронний запит позивача ніяким чином не порушує право останнього на запит такої інформації іншим шляхом, зокрема, поштовим відправленням або особистим поданням до Інспекції, колегія суддів вважає необґрунтованими та розцінює як втручання у право позивача, виходячи з того, що орган державної влади не може встановлювати на власний розсуд додаткові або інші шляхи доступу до інформації, таким виключним правом наділений позивач.

Не можуть вважатися обґрунтованими, на думку колегії суддів, і доводи відповідача про велику завантаженість останнього запитами позивача, як на підставу правомірності своїх дій оскільки Законом визначено чіткий перелік підстав, за якими доступ до інформації може бути обмежений та серед них не визначено такої підстави, на яку посилається відповідач.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки відповідач не заперечує факту використання ним у своїй діяльності електронної адреси, на яку позивач надіслав свій запит, не надання такої інформації порушило права позивача на доступ до публічної інформації, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що зазначені обставини помилково не було прийнято судом першої інстанції до уваги, а неправильне застосування норм матеріального права до спірних правовідносин призвело до необґрунтованого рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України, яка полягала у несвоєчасному наданні інформації на запит ОСОБА_2 про надання публічної інформації від 17.07.2014 року.

Зобов'язати Південну державну інспекцію з ядерної та радіаційної безпеки Державної інспекції ядерного регулювання України надати відповідь на запит ОСОБА_2 про надання публічної інформації від 17.07.2014 року у терміни, передбачені законом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О. Турецька