Справа № 804/3283/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 р. Справа № 804/3283/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа - Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа - Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №1191/10-04-62-18-02-44 від 23.09.2014 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «Барилит Плюс» платником податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації - 23.09.2014; зобов'язати державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вчинити дії щодо внесення до Реєстру платників податків на додану вартість запису про відміну анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Барилит Плюс» з 23.09.2014 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням відповідача від 23.09.2014 року №1191/10-04-62-18-02-44 анульовано реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» як платника ПДВ на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України у зв'язку із поданням платником податку протягом 12 послідовних місяців (період з вересня 2013 року до серпень 2014 року) до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області декларацій з ПДВ із показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту. Позивач не погоджується з рішенням відповідача від 23.09.2014 року №1191/10-04-62-18-02-44 "Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість", оскільки перед його прийняттям ТОВ «Барилит Плюс» подавались до ДПІ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податкові декларації з ПДВ кожного місяця з зазначенням в них сум податкового кредиту та ПДВ.
Представник позивача в судове засідання 08.04.2015 року не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача 08.04.2015 року в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З клопотанням про перенесення розгляду справи не звертався.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» перебуває на обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Позивач являвся платником податку на додану вартість, відповідно свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 01.02.2013 року № 200102250, виданого Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Актом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №2022/04-66-22-03/38361609 від 24.07.2014 року «про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Барилит Плюс» під час здійснення господарських відносин з контрагентами за період з 01.02.2013 року по 30.05.2014 року встановлено порушення позивачем вимоги статті 185 Податкового кодексу України в частині відсутності об'єкту оподаткування податком на додану вартість по ланцюгу постачання товарів (робіт/послуг) з контрагентами постачальниками та контрагентами-покупцями у періоді з 01.02.2013 року по 30.05.2014 року.
23 вересня 2014 року Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області складено та направлено Реєстр №64 податкових декларацій з ПДВ на підставі акту від 24.07.2014 року, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання та податкового кредиту та відповідно підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Відповідачем на підставі довідки (реєстру) №64 від 23 вересня 2014 року встановлено, що позивач подає податкові декларації з ПДВ протягом періоду вересень 2013 року-серпень 2014 року з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, та/або придбання товарів та зроблено висновок щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зважає на наступне.
Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування, платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.
Податковим кодексом України визначено виключний перелік підстав скасування свідоцтва платника податку на додану вартість.
Так, відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.
Порядок анулювання реєстрації платників податку на додану вартість було визначено в Положенні про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 р. № 26 та було чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 5.2 Положення № 26 визначено, що при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт "г" пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого, ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.
Відповідно до пункту 5.5 Положення № 26, контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.
Підпунктом 3 пункту 5.5 Положення № 26 передбачено, що рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних документів (відомостей). Такими документами є: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).
Зі змісту зазначених положень чинного законодавства України слідує, що підставою для скасування реєстрації платника податку на додану вартість з ініціативи податкового органу у відповідності до підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України є встановлення факту подання таким платником протягом 12 послідовних податкових місяців декларацій з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту. Документом, що підтверджує факт подання платником податків протягом 12 послідовних податкових місяців декларацій з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, може бути довідка та/або реєстр (перелік) податкових декларацій особи за 12 послідовних податкових місяців.
Судом встановлено, що за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року щомісячно ТОВ «Барилит Плюс» засобами електронного зв'язку подавались податкові декларації з податку на додану вартість до ДПІ у Красногвардійському районі ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (в якій підприємство знаходилось на обліку як платник податку на додану вартість) які свідчать про наявність постачання (придбання) товарів, здійснених з метою формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на суму 1 330 грн., суму ПДВ 266 грн. щомісячно, які наявні в матеріалах адміністративної справи.
Податковими органами не прийнято жодного рішення за вказаний період щодо невизнання будь-якої із декларацій.
Враховуючи подання позивачем податкових декларацій з ПДВ за період вересень 2013 року - квітень 2014 року з задекларованими показниками обсягів постачання та сумами ПДВ, правових підстав передбачених підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України скасовувати реєстрацію позивача в якості платника ПДВ у зв'язку з поданням таких декларацій, що свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту протягом послідовних 12 місяців, у відповідача не існувало.
За таких обставин висновок відповідача про те, що ТОВ «Барилит Плюс» подало податкові декларації з ПДВ, протягом періоду з вересня 2013 року по серпень 2014 з показниками, які свідчать про відсутність оподаткованих поставок, та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподаткованих операцій 0 грн., є необґрунтованим.
Отже, суд, враховуючи встановлені факти постачання/придбання позивачем товарів, за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів відповідача про наявність підстав, передбачених підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що з аналізу положень підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України вбачається, що підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість є неподання протягом 12 послідовних податкових місяців органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість або подання такої декларації, але остання свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.
Тобто, мова йде про сам факт неподання декларацій чи подання з нульовими показниками. Не підтвердження ж зазначених в деклараціях податкових зобов'язань первинними документами, що ставить під сумнів їх достовірність, на чому наполягає відповідач, є підставою для проведення позапланової документальної перевірки платника податку на додану вартість, за результатами якої контролюючим органом може бути прийнято відповідне податкове повідомлення-рішення.
За таких обставин суд вважає, що рішення ДПІ у Бабушкінському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 23.09.2014 року № 1191/10-04-62-18-02-44 "Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість" винесено протиправно та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» платником податку на додану вартість з дня скасування реєстрації та зобов'язання ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вчинити дії щодо внесення до Реєстру платників податків на додану вартість запису про відміну анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Барилит Плюс» з 23.09.2014 року, суд зазначає наступне.
Згідно із п. 2.3 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість передбачено, що формування та ведення Реєстру здійснює центральний орган державної податкової служби. Дані Реєстру передаються до податкових органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні податкові органи), а також податкових органів у районах, містах, районах у містах, міжрайонних, об'єднаних та спеціалізованих податкових органів (далі - районні податкові органи).
Пунктом 5.10 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість передбачено, що підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ під час адміністративного оскарження. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для внесення відповідних змін до Реєстру. Рішення податкового органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, посиланням на Кодекс, зазначенням мотивів та обґрунтувань прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником такого органу чи особою, яка виконує його обов'язки або є заступником керівника.
При цьому, у разі відміни рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, податковий орган видає платнику ПДВ нове Свідоцтво (за новим номером) замість старого Свідоцтва на підставі реєстраційної заяви з позначкою "Перереєстрація" та рішення про відміну анулювання реєстрації. При цьому дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою початку дії нового Свідоцтва та датою анулювання старого Свідоцтва є дата внесення відповідного запису до Реєстру.
Таким чином, законодавствам чітко врегульовано порядок та послідовність дій податкових органів у разі скасування рішення про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість саме за судовими рішеннями.
Відтак, з огляду на вказану вище норму чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії щодо поновлення реєстрації та щодо внесення до Реєстру платників податків на додану вартість запису про відміну анулювання реєстрації платника податку на додану вартість передчасними, і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у суду немає підстав вважати, що рішення суду про скасування рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість не буде виконано податковим органом (аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.06.2013 року справа №2-а-1670/9407/11).
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зважаючи на обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази щодо їх підтвердження, керуючись актами законодавства щодо цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені в адміністративному позові вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, враховуючи те, що адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 24 грн. 36 коп.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №1191/10-04-62-18-02-44 від 23.09.2014 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Барилит Плюс» сплачений ним судовий збір в розмірі 24 грн. 36 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська