Справа № 820/2882/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

14 квітня 2015 р. Справа № 820/2882/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нуруллаєва І.С., суддів Бездітка Д.В., Сагайдака В.В.,

за участю секретаря судового засідання Малишевої І.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вишневського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України з приводу невидачі позивачу, ОСОБА_2, проїзного документу особи, якій надано додатковий захист та зобов'язати Державну міграційну службу України невідкладно видати мені проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Державної міграційної служби України №723-14 від 19.12.2014 року позивач визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту. Позивач 03.02.2015 року звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про надання проїзного документу особи, якій надано додатковий захист. Листом №Х-519/8/603-15 від 03.03.2015 відповідач повідомив позивача, що після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка. На думку позивача дії відповідача є протиправними та незаконними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що в діях відповідача відсутня протиправність, а тому позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Державної міграційної служби України №723-14 від 19.12.2014 року ОСОБА_2 визнаний в Україні особою, яка потребує додаткового захисту.

Як встановлено з матеріалів справи, 03.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про надання проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

Листом №Х-519/8/603-15 від 03.03.2015 року відповідач повідомив позивача, що після врегулювання необхідних організаційно-правових та матеріально - технічних заходів усі особи, які отримали додаткових захист в Україні будуть в установленому порядку документовані проїзними документами встановленого зразка.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає кожній особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Згідно до ч. 12 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 року № 197 затверджено положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до приписів Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист (далі - документ), є документом, що посвідчує особу, яку визнано особою, якій надано додатковий захист, та надає їй право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання особи, якій надано додатковий захист, яка досягла шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, за її особистим зверненням або зверненням її законного представника.

Бланки документа виготовляються відповідно до вимог законодавства на замовлення ДМС. Зразок бланка документа затверджується МВС.

Бланк документа має вигляд зшитої нитками обрізної книжечки розміром 88 х 125 міліметрів, що складається з обкладинки, яка містить сторінку даних, та 32 паперових сторінок. Бланк документа скріплюється замкненим швом, виконаним нитками із захисними властивостями.

Усі сторінки бланка документа мають захисні елементи, виконані спеціальними фарбами відповідно до розробленої в установленому порядку схеми захисту.

Під час судового розгляду справи з'ясовано, що проїзний документ на заяву позивача від 03.02.2015 року Державною міграційною службою України не видавався.

Приймаючи до уваги зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання державної міграційної служби України, видати йому проїзний документ особи, якій надано додатковий захист підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поряд із цим, щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Державної міграційної служби України з приводу невидачі позивачу, ОСОБА_2, проїзного документу особи, якій надано додатковий захист, колегія суддів зазначає наступне.

Так відповідно до положень Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", Правил розгляду заяв та оформлення документів необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які затверджені Наказом МВС України №649 від 07.09.2011р., Положення про проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 14 березня 2012 р. № 197 не передбачають можливості відмовляти у видачі проїзного документу особи, якій надано додатковий захист через необхідність врегулювання організаційно - правових та матеріально-технічних заходів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не видачі проїзного документа позивачу, є протиправними, оскільки Державною міграційною службою не здійснені всі необхідні заходи для врегулювання питання документування осіб, які отримали захист в Україні відповідними проїзними документами.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен довести суду та надати всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити .

Визнати незаконною бездіяльність Державної міграційної служби України з приводу невидачі позивачу, ОСОБА_2, проїзного документу особи, якій надано додатковий захист.

Зобов'язати Державну міграційну службу України невідкладно видати ОСОБА_2 проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,61000, інші відомості суду не відомі) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 73,08 (сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Нуруллаєв І.С.

Судді Бездітко Д.В.

Сагайдак В.В.