Справа № 808/934/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року (09 год. 31 хв.)Справа № 808/934/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання Стратулат С.В.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Коломієць С.С.,

третьої особи 1: не з'явився,

третьої особи 2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_3

до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України,

треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

про визнання протиправними та скапування постанови та акту опису

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач) до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Жовтневий ВДВС), треті особи: ОСОБА_4 (далі - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - третя особа 2), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45979116 від 12.01.2015; визнати протиправним та скасувати акт опису та арешту майна ВП № 45979116 від 03.02.2015.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає що, при винесенні та направлені постанови про відкриття виконавчого провадження порушено право позивача на її ознайомлення, що фактично унеможливило виконання оскаржуваної постанови у добровільному порядку, що суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження». Так, порушення відповідачем порядку винесення та доведення сторонам виконавчого провадження оскаржуваної постанови привезло до протиправних дій відповідача при накладенні арешту на автомобіль за актом опису та арешту майна. Беручи до уваги вищенаведене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив із підстав, викладений у письмових запереченнях на позов, зокрема зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45979116 від 12.01.2015 та акт опису та арешту майна ВП № 45979116 від 03.02.2015 прийняті виконавчою службою у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстави для їх скасування відсутні.

Зауважує, що законом прямо встановлено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Зазначена норма дотримана державним виконавцем у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відповідач зазначає, що до виконавчої служби не надходила жодна заява про відкладення проведення виконавчих дій, поновлення строків на самостійне виконання, у зв'язку з чим акт опису та арешту майна складений із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа 1 жодний раз у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не надавала, про причини неприбуття не повідомила.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 02.04.2014 не прибув, проте 23.03.2015 до суду надав письмові пояснення (вх. № 12165 від 23.03.2015) зокрема зазначив, що відповідач відкрив виконавче провадження та вжив заходи примусового виконання у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач не звертався до виконавчої служби із заявою про поновлення строку на добровільне виконання, у зв'язку з неотриманням постанови про відкриття виконавчого провадження. З урахуванням вищезазначеного просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст.ст. 11, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів, які є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ виконавчий напис нотаріуса може бути пред'явлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання ним юридичної сили.

12.01.2015 до Жовтневого відділу ДВС надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1929 виданий 28.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. про звернення стягнення на транспортний засіб: марка - SEAT, модель - IBIZA, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробника - 2013, колір - зелений, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3. За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 266 966,22 грн., стягувачем є ТОВ «Порше Мобіліті».

12.01.2015 державним виконавцем на підставі статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 1929 від 28.11.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, судом встановлено, що стягувачем, в особі представника ТОВ «Порше Мобіліті» Муха П.В., подано до виконання виконавчий документ, який відповідає ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», та заяву про відкриття виконавчого провадження, а також довіреність представника, а отже порушення приписів ст. 18 та ч.1 ст.19, цього Закону з боку стягувача відсутні.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, виходячи з норм цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти рішення та вчинити виконавчу дію - винести постанову про відкриття виконавчого провадження», оскільки жодної підстави для прийняття рішення про відмову на момент винесення оскаржуваної постанови у відповідача не існувало.

Щодо відправки постанови про відкриття виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 направлена 13.01.2015 за вихідним №52/8 рекомендованим листом, про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 13.01.2015.

Згідно із приписами ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена 13.01.2015 рекомендованим листом, про що свідчить реєстр відправки від 13.01.2015. Так, суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 направлена своєчасно, в межах строків для самостійного виконання, та на адресу, яка зазначена в виконавчому документі, як адреса боржника, зокрема: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідно до інформації наданої адресно - довідковим сектором УМДС України в Запорізькій області, позивач з 2009 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що ще раз доводить, що відповідач належним чином повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження.

Також, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що указана адреса - лише адреса реєстрації. Фактично позивач проживає за іншою адресою - АДРЕСА_2. Проте, зазначені пояснення не є доказом протиправності дій відповідача, оскільки державним виконавцем у відповідності до приписів законодавства постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу, яка зазначена у виконавчому документі.

Таким чином, з 13.01.2015 (дата відправки оскаржуваної постанови по 03.02.2015 (дата провадження виконавчих дій по вилученню опису та арешту транспортного засобу) позивач мав можливість отримати постанову про відкриття виконавчого провадження на пошті та самостійно сплатити борг.

При цьому, суд зазначає що якщо боржник мав намір самостійно сплатити заборгованість перед стягувачем, боржник мав право направити до відділу ДВС заяву про поновлення строку для самостійного виконання. Дана заява до виконавчої служби не надходила, та заборгованість на користь стягувача станом на 03.02.2015 не погашена. Отже, боржник взагалі не мав намір самостійно та добровільно сплатити заборгованість на користь стягувача. Таким чином, право боржника самостійно сплатити борг це є невід'ємне право, та несвоєчасне отримання постанови про відкриття жодним чином не позбавляє права боржника та не забороняє боржнику перерахувати борг на рахунок відділу ДВС чи на рахунок стягувача безпосередньо

03.02.2015 державним виконавцем Жовтневого ВДВС, у присутності двох понятих, складено акт опису та арешту майна на транспортний засіб: марка - SEAT, модель - IBIZA, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробника - 2013, колір - зелений, державний номер НОМЕР_1. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_7.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

За приписами ч.1 та 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ст.59 Закону Країни «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем.

Порядок і умови зберігання зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Отже, в межах визначених повноважень, з метою забезпечення виконання рішення, відповідачем відповідно до приписів ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно складений акт опису та арешту майна на транспортний засіб.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, яке покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду докази в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови та акту опису, які відповідають приписам ст. 2 КАС України та ст. 19 Конституції України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник