Справа № 2а-15527/09/0570
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року 15:40Справа № 2а-15527/09/0570 СНДО/808/22/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової Ж.М.

за участю:

секретаря судового засідання Батигіна О.В.,

представників:

від позивача: Пархоменко О.В., Володінцева Е.В.,

від відповідача1: не з'явився

від відповідача2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Грета»

до відповідача1: Східної митниці Міндоходів

відповідача2: Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області

про: визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення витрат на проведення аналізу відповідності цінових умов контракту, стягнення зайво сплачених митних зборів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України для нового розгляду надійшла адміністративна справа за позовом Відкритого акціонерного товариства «Грета» до Східної митниці та до Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, в якому позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить суд: визнати протиправними дії Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009, визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009, визнати недійсним рішення митного органу про визначення митної вартості товарів №700000024/2009/000363/1 від 03.07.2009, стягнути з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 7089 грн. 30 коп., митного збору у розмірі 3222 грн. 41 коп.

У судовому засіданні за клопотаннями сторін було здійснено заміну позивача та відповідача1 їх правонаступниками: Публічним акціонерним товариством «Грета» та Східною митницею Міндоходів.

Позивач у позові посилається на те, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту №17/7-75 від 22.04.2009 купівлі-продажу укладеному між ВАТ «Грета» (покупець) та фірмою BALCIK ISI ELEMANLARI SAN TIC.А.S. (продавець), продавець передає у власність покупця тени та електроконфорки. Згідно до пункту 2.1 зазначеного вище контракту ціни на товар зазначаються у Специфікації №1 до даного Контракту та встановлюються в доларах США, на умовах FCA Стамбул (Туреччина) відповідно до INCOTERMS 2000 (п.31. Контракту). У специфікації №1 сторони узгодили, що продавець поставляє покупцю товар: тенів у кількості 90000, ціна за одиницю 2,30 доларів США, та електрокомфорки у кількості 80000, ціною за одиницю 3,40 доларів США та 4,40 доларів США, загальна вартість товару 519000,00 доларів США. Умови поставки, як зазначалося вище на умовах FCA Стамбул (Туреччина). 23.06.2009 в межах зазначеного вище контракту та специфікації до позивача на митну територію України ввезена перша партія товару на загальну суму 8049,25грн., що станом на момент митного оформлення - 1056,00 доларів США (по курсу 7,6103). Також до ціни товару, відповідно до статті 267 МК України, додані витрати на перевезення, у зв'язку з чим, загальна вартість товару склала 1128,68 доларів США. Для митного оформлення товару позивачем до Східної митниці подана вантажна митна декларація №700020009/2009/003462, а також надані документи. На етапі здійснення митного контролю за визначенням митної вартості товару на поданій позивачем Декларації митної вартості (далі - ДМВ) посадовою особою відповідача-1 23.06.2009 зроблений напис про необхідність надання додаткових документів. Зважаючи на те, що на отримання, запитуваних митним органом документів необхідний деякий час, з метою уникнення простою транспорту, декларант позивача зробив запис на зворотному боці про надання витребуваних документів, а саме зазначив надання прайс-листів виробника; акт експертизи ТПП; комерційну пропозицію; сертифікати якості. Східною митницею самостійно здійснено митну оцінку товару позивача за 6 (резервним) методом визначення митної вартості, видано Рішення про визначення митної вартості №700000024/2009/000363/1 від 03.07.2009, відповідно до якого збільшена сума податку на додану вартість у сумі 7089,30грн. та мита у сумі 3222,41грн. та видано картку відмову в митному оформленні товару №700020009/2009/000051. Використовуючи своє право здійснення митного оформлення спірного товару відповідно до вимог ч.3 ст.264 Митного кодексу України позивачем здійснено митне оформлення товару шляхом подання скоригованої ВМД №700020009/9/003906 від 10.07.2009 зі сплатою до державного бюджету суми ПДВ та мита згідно з митною вартістю, визначеною відповідачем-1. Після здійснення митного оформлення за скоригованою ВМД позивач 17.07.2009 звернувся до відповідача-1 із листами про необхідність здійснення перевірки, визначеної митним органом митної вартості товару за ВМД №700020009/9/003906, та прийняття рішення про можливість застосування митної вартості, заявленої декларантом з поверненням надміру сплаченої суми податків. В підтвердження правильності, заявленої позивачем митної вартості товару, позивачем подано відповідачу-1 оригінали та копії запитаних та додатково отриманих від турецького контрагента документів. Проте, листом від 28.08.2009 вих.№11-41/6366 відповідач-1 відмовив позивачу у застосуванні митної вартості, визначеної декларантом з підстав, що додаткові відомості щодо підтвердження митної вартості, заявленої декларантом, мають розбіжності: контракт від 22.04.2009 №17/7-75, інвойсу від 26.05.2009 №YD024800 та калькуляції від 02.07.2009 №423, вартість за одиницю виміру "Тен 220-240V/1500W" згідно креслення 23038 складає 2,30 доларів США за 1 шт., але за даними прайс-листа від 22.01.2009 №б/н вартість зазначеного виробу складає 2,23 доларів США за 1 шт.; згідно даних висновку експерта від 26.06.2009 №ЭИ-177 аналіз вартості трубчастих електричних нагрівачів та електрокомфорок здійснений у порівнянні за вартістю аналогічної продукції російських виробників (електроплити "Мечта"), а не аналогічних виробників Туреччини. Вартість аналогічної продукції російського походження застосований понижуючий коефіцієнт на тип покриття (з тефлоновим або без нього) від 1,95 до 2,10, без посилання на нормативні джерела та розміру зазначених коефіцієнтів. Тобто митний орган зазначає, що з урахуванням вимог ст.270 Митного кодексу України товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари які оцінюються. Отже, вартість товару не може бути об'єктивно підтверджена достовірності рівня цін, який існує на ринку Туреччини. Тому, документи, які надані для підтвердження митної вартості товарів мають неточності та не містять достатніх для підтвердження достовірності відомостей щодо вартості товару. Позивач не згоден із рішенням Відповідача-1, вважає, що позивачем виконані всі вимоги Митного кодексу України та «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» оскільки всі необхідні, а також додатково витребувані документи були надані митному органу.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представником відповідача-1 надано до суду заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що Східна митниця діяла на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766 та ч.2 ст.265, ст.ст.268, 269 Митного кодексу України, відповідно до яких митний орган має право вимагати, а декларант зобов'язаний надати необхідні документи. Також, відповідач зазначає, що митний орган має право корегувати заявлену митну вартість з урахуванням наявної інформації, зокрема, що міститься в ціновій базі даних ЄАІС ДМСУ. Крім того, додатково подані позивачем документи не містили необхідних реквізитів в порушення п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, тому митним органом було відмовлено у застосуванні митної вартості визначеної позивачем. За таких обставин, митний орган просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з урахуванням вище переліченого.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення з яких вбачається, що останній не погоджується із заявленими позовними вимогами, крім того, позивач просив розглянути справу за його відсутністю.

Правова позиція відповідача-2 під час розгляду справи по суті полягає у запереченні можливості задоволення позову ВАТ «Грета», оскільки відповідно до Наказу Міністерства фінансів України та Державної митної служби України від 24.01.2006 №25/44 "Про затвердження Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення", повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених коштів, що надійшли на депозитні рахунки митних органів здійснюється ГУДКУ у м.Києві на підставі платіжних доручень митних органів. Відповідно до п.5 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 №609, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються бюджетні кошти, здійснюється на користь відповідної юридичної особи на підставі судового рішення за рахунок сум надмірно або помилково зарахованих до бюджету платежів, внесених цією юридичною особою. Також зазначив, що позивачем не надані докази того, що спірні кошти перераховані на депозитний рахунок Східної митниці, що відкритий в ГУДКУ у м.Києві; просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 у судове засідання не прибув, причину суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши в судовому засіданні представників позивача, дослідивши та оцінивши подані докази судом з'ясовано наступне.

Згідно зовнішньоекономічного контракту №17/7-75 від 22.04.2009 купівлі-продажу, укладеному між ВАТ «Грета» (покупець) та фірмою BALCIK ISI ELEMANLARI SAN TIC.А.S. (продавець), продавець передає у власність покупця тени та електроконфорки. Згідно до пункту 2.1 зазначеного вище контракту ціни на товар зазначаються у специфікації №1 до даного контракту та встановлюються в доларах США, на умовах FCA Стамбул (Туреччина) відповідно до INCOTERMS 2000 (п.31. контракту). У специфікації №1 сторони узгодили, що продавець поставляє покупцю товар "Тени та електроконфорки", тенів у кількості 90000, ціна за одиницю 2,30 доларів США, та Електрокомфорки у кількості 80000, ціна за одиницю 3,40 доларів США та 4,40 доларів США, загальна вартість товару 519000,00 доларів США.

23.06.2009 на виконання контракту та специфікації на митну територію України була ввезена перша партія товару на загальну суму 8049,25грн., що станом на момент митного оформлення склало - 1056,00 доларів США (по курсу Національного банку України 7,6103). До ціни товару відповідно до ст.267 Митного кодексу України декларантом додані витрати на перевезення, у зв'язку з чим, загальна вартість товару склала 1128,68 доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем до Східної митниці подана вантажна митна декларація №700020009/2009/003462, а також документи: контракт №17/7-75 від 22.04.2009; специфікація №1 до контракту з цінами на продукцію; інвойс, копія експортної декларації, пакувальний лист, рахунок від 28.04.2009, платіжне доручення №1663 від 20.05.2009, міжнародна товарно-транспорту накладну, прайс-лист, декларація митної вартості, калькуляція постачальника №423 від 02.07.2007, комерційна пропозиція від 10.02.2009 №б/н.

Під час митного контролю за визначенням митної вартості товару відповідачем-1 23.06.2009 на Декларації митної зроблено напис про необхідність надання додаткових документів, а саме: 1) прайс-листів виробника; 2) калькуляції виробника; 3) інформації зовнішньо-торгівельної організації про вартість товару; 4) експертні висновки про якість товару; 5) комерційні пропозиції.

На підтвердження правильності заявленої митної вартості товару ВАТ «Грета» надано Відповідачу-1 додаткові документи: контракт №17/7-75 від 22.04.2009; комерційну пропозицію б/н від 10.02.2009; прайс-лист б/н від 22.02.2009; висновок експерта №ЄИ-177 від 26.06.2009; експортну ВМД №YD 0982087; калькуляцію №423 від 02.02.2009.

Відповідно до рішення Східної митниці про визначення митної вартості №700000024/2009/000363/1 від 03.07.2009 за шостим (резервним) методом збільшена сума податку на додану вартість у сумі 7089,30 грн. та мита у сумі 3222,41 грн. та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009.

Позивач оформив скориговану ВМД №700020009/9/003906 від 10.07.2009 зі сплатою до державного бюджету суми податку на додану вартість та мита згідно з митною вартістю, визначеної Східною митницею. Різниця між сумою податків, визначених позивачем та Східною митницею, становить за митом - 3222,41 грн., за податком на додану вартість - 7089,30 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості, заявленої декларантом з поверненням надміру сплаченої суми податків.

Згідно відповіді відповідача-1 (вих.№11-41/6366 від 27.08.2009) «Щодо рішення про митну вартість товару» ВАТ «Грета» відмовлено у застосуванні митної вартості, оскільки документи, які надані для підтвердження митної вартості товарів, мають неточності та не містять достатніх для підтвердження достовірності відомостей щодо вартості товару: «…За підсумками здійснення контролю документів, поданих Вами для підтвердження вартості товарів, які надійшли на виконання зовнішньоекономічного контракту від 22.04.09 № 17/7-75 згідно інвойсу від 26.05.09 №YD024800, встановлені неточності, які містяться у ніаданих Вами документах. Так, згідно контракту від 22.04.09 № 17/7-75, інвойсу від 26.05.09 та №YD024800 та калькуляції від 02.07.09 №423, вартість за одиницю виміру «Тен 220-240V/1500W», згідно креслення 23038 складає 2,30 доларів США за 1 шт., але за даними прайс-листа від 22.01.09 №б/н вартість зазначеного виробу складає 2,23 доларів США за 1 шт.; згідно даних висновку експерта від 26.06.09 №ЭИ-177 аналіз вартості трубчастих електричних нагрівачів та електрокомфорок здійснений у порівнянні за вартістю аналогічної продукції російських виробників (електроплити «Мечта»), а не аналогічних виробників Туреччини. Вартість аналогічної продукції російського походження застосований понижуючий коефіцієнт на тип покриття (з тефлоновим або без нього) від 1,95 до 2,10, без посилання на нормативні джерела та розмір зазначених коефіцієнтів. (…) товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари які оцінюються. Отже, вартість товару не може бути об'єктивно підтверджена достовірності рівня цін, який існує на ринку Туреччини. …».

Позивачем не подано до Запорізького окружного адміністративного суду додаткових доказів в обґрунтування ціни імпортованого за контрактом №17/7-75 від 22.04.2009 та Специфікацією №1 товару: «Тени та електроконфорки». Доводи щодо застосування ціни товару, викладені у Рішенні про визначення митної вартості №700000024/2009/000363/1 від 03.07.2009, та у листі (вих.№11-41/6366 від 27.08.2009) ВАТ «Грета» документально не спростовані.

Суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог з нижче зазначених підстав.

1. Як зазначено у ч.1 ст.266 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (ч.2 ст.266 Митного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.266 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Судом не встановлено порушень відповідачем вимог ч.3 ст.266 Митного кодексу України при здійсненні консультацій з позивачем (декларантом).

Як зазначено у п.11 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу». Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту);

- відповідна бухгалтерська документація;

- ліцензійний чи авторський договір (контракт);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару;

- калькуляція фірми - виробника товару;

- копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- сертифікат про походження товару;

- відомості про якісні характеристики товару;

- інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів (п.11 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»).

Згідно з п.13 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання.

Відповідно до п.14 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

За приписами ч.1-5 ст.269 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: 1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; 2) країна походження; 3) виробник. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних умовах. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Приписи наведених норм свідчать про те, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи, визначені у п.11 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі передбачені пунктом 11 зазначеного Порядку. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення Митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

У справі, що розглядається, суд прийшов до висновку, що подані позивачем документи не надають можливість визначити ціну товару за методом, зазначеним декларантом у ВМД №700020009/2009/003462 від 23.06.2009. Отже, у митного органу були обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Оскільки декларант не подав необхідні додаткові документи для підтвердження митної вартості, відповідач-1 після проведення консультацій прийняв рішення про застосування 6 (резервного) метода визначення митної вартості товарів.

Крім того, ВАТ «Грета» не надано до суду банківські платіжні документи про сплату постачальнику товару відповідних коштів та документи щодо сплати перевізнику товарів за послуги, які включені до ціни товару при його декларуванні.

Як зазначено у п.1 «Порядку оформлення й використання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України», затвердженого 12.12.2005 наказом Державної митної служби України №1227, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26.12.2005 за №1562/11842 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає механізм надання митним органом письмового повідомлення заінтересованим особам про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України (далі - відмова).

Відповідно до п.2 «Порядку оформлення й використання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України» у всіх випадках відмови невідкладно оформлюється Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України (далі - Картка). Форму картки наведено в додатку до цього Порядку.

За приписами п.3 «Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України» Картка формується в електронному вигляді з використанням програмно-інформаційного комплексу "Відмова в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України" Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України посадовою особою митного органу, яка з огляду на обставини (заборону на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України; відсутність документів, потрібних для здійснення митного оформлення чи пропуску товарів і транспортних засобів тощо) прийняла рішення про відмову. У картці повинні бути в стислому вигляді зазначені причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Згідно з п.41.3 ст.41 Податкового кодексу України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Компетенція органу доходів і зборів (контролюючого органу) щодо проведення перевірок платників податків та вчинення інших дій, які пов'язані з реалізацією наданих повноважень щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, визначена Податковим кодексом України.

Отже, компетенція органу доходів і зборів, як і будь-якого іншого органу - це обсяг прав та обов'язків, які визначено законодавством, на вчинення тих чи інших дій (прийняття рішень), направлених на виконання цим органом функцій та завдань, які на нього покладено.

Судом не встановлено порушень відповідачем-1 владних повноважень при оформленні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009.

Звідси, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача-1 у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009, визнанні недійсними картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700020009/2009/000051 від 07.07.2009, та рішення про визначення митної вартості товарів №700000024/2009/000363/1 від 03.07.2009,

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена і колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові: від 17.06.2014 у справі №21-148а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

2. Відповідно до ч.6 ст.264 Митного кодексу України після надання банком гарантій, зазначених у частині третій цієї статті, митний орган зобов'язаний випустити товари у вільний обіг. У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

За приписами п.1 Розділу ІІІ «Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», затвердженого 20.07.2007 наказом Державної митної служби України №618, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. «…» У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету. До заяви додаються: аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Як зазначено у п.6 Розділу ІІІ «Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів). Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України. Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (п.7 Розділу ІІІ «Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами»).

Позивачем не надано до суду жодного доказу додержання «Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами» при необхідності, на його думку, повернення надмірно сплачених митного збору та ПДВ; звернення до Відповідачів-1,2 з відповідними документами та відмови Відповідачем-2 у вчиненні відповідних дій ВАТ «Грета» також не надав.

Зокрема, ВАТ «Грета» не зверталося до Митниці із відповідною заявою з необхідним переліком документів для повернення з бюджету надмірно сплачених грошових коштів, а відтак Митниця не проводила перевірку обґрунтованості повернення заявлених сум і не надавала висновку про повернення надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, як це встановлено вимогами Порядку повернення коштів.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачем нормативно і документально не доведена можливість стягнення з Державного бюджету України додатково сплаченого ВАТ «Грета» податку на додану вартість у сумі 7089 грн. 30 коп., митного збору у сумі 3222 грн. 41 коп.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена і колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах: від 17.12.2013 у справі №21-439а13; від 15.04.2014 у справі №21-29а14; від 12.11.2014 у справах №21-201а14, №21-268а14; від 25.11.2014 у справі №21-338а14.

Згідно вимог ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, зазначених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду справ аналогічної категорії.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова