Справа № 804/962/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 р. Справа № 804/962/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Риженко О.В.
представника відповідача Чернишової Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.01.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо прийняття у нього, ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надати згоду на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку, встановленому законом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2015 р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 у справі №2-а-3058/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 10.10.2013 року, було скасовано наказ Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 31.01.2011 року №342 та поновлено право ОСОБА_1 на безоплатну приватизацію земельної ділянки та зобов'язано Нікопольську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти від ОСОБА_1 клопотання про приватизацію та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рівнозначної земельній ділянці загальною площею 2,0 га багаторічних насаджень для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської або сусідньої з нею сільської (селищної) ради.
Ухвалою суду від 06.02.2014 року був встановлений спосіб виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 у справі №2-а-3058/11 шляхом зобов'язання Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області прийняти від ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки, рівнозначної земельній ділянці, загальною площею 2,0 га багаторічних насаджень із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської або сусідньої з нею сільської (селищної) ради і передати його до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.
Після виконання у такий спосіб постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 у справі №2-а-3058/11, позивач зазначає про отримання відповіді від 31.03.2014 року вих.№14-4-0.11-2512/2 від відповідача з роз'ясненням про необхідність звернення позивача з пакетом документів в порядку ст.118 ЗК України.
Також позивач зазначає, що після звернення, 12.12.2014 року до відповідача, він отримав від останнього відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з мотивів невиконання ухвали суду від 06.02.2014 року та порушення порядку звернення, встановленого зазначеною ухвалою. Зазначену бездіяльність позивач вважає неправомірною з огляду на невідповідність такої бездіяльності вимогам ст.ст.116, 118, 121 ЗК України.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав, та з урахуванням пояснень до адміністративного позову, наданих в судовому засіданні.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 02.02.2015 року, в яких зазначила наступне.
За результатами розгляду у судовому порядку питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було зобов'язано Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області вчинити певні дії або утриматися від них.
Також відповідач зазначає, що в ухвалі Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року по справі №182/578/14-а йдеться про земельну ділянку багаторічних насаджень, проте у зверненнях позивача відсутня інформація про право власності гр. ОСОБА_1 на зазначені багаторічні насадження.
Крім того, відповідач зауважує, що до заяв позивача від 11.07.2013 року; 20.01.2014 року; 22.03.2014 року було додано матеріали, за якими встановити місце розташування земельної ділянки, яка передбачається для відведення, неможливо, а в останньому зверненні ОСОБА_1 від 02.12.2014 року позивач веде мову вже про земельну ділянку виду угідь рілля, тобто вже має на увазі іншу земельну ділянку, ніж у попередні рази.
На всі звернення ОСОБА_1 відповідачем надавалися ґрунтовні відповіді з зазначенням необхідного переліку документів, які повинні були надаватися позивачем. Крім того, відповідач, посилаючись на норми чинного законодавства України, зазначає, що позивачем помилково зазначено у позовній заяві щодо отримання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із невиконанням ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року по справі №182/578/14-а з огляду на те, що Головне управління такої відмови не надавало і навпаки повідомляло позивача про можливість вирішення нагального для нього питання з урахуванням визначених норм. При цьому, як вказує відповідач, посилаючись на ст.19 Конституції України, останній, встановивши факт невідповідності поданих позивачем документів нормам чинного земельного законодавства, правомірно надав позивачу письмові відповіді щодо необхідності належного оформлення документів.
Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте явку повноважного представника забезпечено не було, як не було надано на адресу суду і будь - якої позиції, пояснень або заперечень з приводу заявленого адміністративного позову.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 року у справі №2-а-3058/11 (провадження №2-а/2149/11), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 року у справі №2а-3058/11 (2-а/2149/11) визнано відмову Нікопольської районної державної адміністрації від 31.01.2011 року №342 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,загальною площею 2,0 га багаторічних насаджень із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства та бездіяльність у видачі ОСОБА_1 даної відмови протиправними, поновлено право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки, та зобов'язано Нікопольську районну державну адміністрацію прийняти від ОСОБА_1 клопотання про приватизацію на надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рівнозначної земельній ділянці, загальною площею 2,0 га багаторічних насаджень для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської або сусідньої із нею сільської (селищної) ради.
22.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 24.04.2013 року №2615/13-35, отриманим позивачем 29.04.2013 року в межах розгляду заявленого клопотання ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість встановлення місця розташування земельної ділянки згідно наданого графічного матеріалу та запропоновано надати графічні матеріали з детальнішим зазначенням місця розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
23.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 25.06.2013 року №4933/13-35 в межах розгляду заявленого клопотання ОСОБА_1 було запропоновано надати відповідачу повний перелік документів для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
11.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї заяву про збір та обробку персональних даних від 10.07.2013.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 12.08.2013 року №6831/13-35 позивача було повідомлено про неможливість встановлення місця розташування земельної ділянки згідно наданого графічного матеріалу та запропоновано надати графічні матеріали, на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року у справі №182/578/14-а (провадження 36-а/0182/20/2014), яка набрала законної сили 11.02.2014 року, що підтверджується позначкою на тексті зазначеної ухвали, копія якої міститься в матеріалах справи, визначено спосіб виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2012 року у справі №2-а-3058/11 (провадження №2-а/2149/11) шляхом зобов'язання Нікопольської районної державної адміністрації прийняти від ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки, рівнозначної земельній ділянці, загальною площею 2,0 га багаторічних насаджень із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської або сусідньої із нею сільської (селищної) ради та передання його до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.
20.01.2014 року ОСОБА_1 було подано заяву до голови Нікопольської райдержадміністрації щодо виділення земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.
Листом Нікопольської райдержадміністрації від 28.02.2014 року зазначена заява позивача від 20.01.2014 року на виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року у справі №182/578/14-а (провадження 36-а/0182/20/2014) був переданий до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області з зазначенням у супровідному листі про необхідність розгляду вказаного клопотання громадянина ОСОБА_1 та повідомлення про результати розгляду як громадянина, так і адміністрацію.
Листами від 31.03.2014 року №14-4-0.11-2511/2-14 та від 31.03.2014 року №14-4-0.11-2512/2-14 як ОСОБА_1, так і Нікопольська райдержадміністрація були повідомлені відповідачем про необхідність звернення позивача для можливості вирішення порушеного позивачем питання ОСОБА_1 з сформованою заявою відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області за адресою: пр. Кірова, 2, м. Дніпропетровськ. Викопіювання із земель на території Дмитрівської сільської ради до листів додавалося.
Натомість позивач звернувся до відповідача з тією ж заявою від 20.01.2014 року щодо виділення земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, додавши до зазначеної заяви письмову згоду на збір та обробку персональних даних від 10.12.2013 року.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 19.02.2014 року №31-4-0.11-1413/2-14 в межах розгляду заяви про надання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку (орієнтований розмір 2.0000 га) ОСОБА_1 було запропоновано надати графічні матеріали з детальнішим зазначенням місця розташування земельної ділянки, з визначенням, за рахунок яких земель відводиться земельна ділянка, для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
28.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї письмову згоду на збір та обробку персональних даних від 08.04.2014 року.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №31-4-0.11-4548/2-14 ОСОБА_1 було повідомлено про невиконання ухвали у справі №182/578/14-а при поданні документів в частині суперечливого змісту інформації щодо перебування земельної ділянки у користуванні з рекомендацією щодо доповнення поданих матеріалів про наявність або відсутність майна на земельній ділянці.
29.07.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї письмову згоду на збір та обробку персональних даних від 29.07.2014 року.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 09.09.2014 року №31-4-0.11-7900/2-14 ОСОБА_1 було повідомлено про невиконання ухвали у справі №182/578/14-а при поданні документів та про неможливість встановлення майна на земельній ділянці, яка передбачається для відведення.
02.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію (реєстраційний індекс СТ-2787523) щодо виконання судового рішення, а саме: ухвали у справі №182/578/14-а.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 12.12.2014 року №С-911/0-1425/6-14 ОСОБА_1 була надана відповідь по суті його звернення, переадресованого з Урядової гарячої лінії (реєстраційний індекс СТ-2787523).
02.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї письмову згоду на збір та обробку персональних даних від 02.12.2014 року.
Наведені вище обставини підтверджуються копіями всіх перелічених вище документів, долучених до матеріалів справи, та поясненнями сторін, наданими в судових засіданнях та занесених до відповідних Журналів судових засідань.
Правовідносини сторін, що стосуються даного предмету спору регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства, тощо.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи,що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти,здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідно до ч.10 ст.118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до ч.4 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Так, наказом Держземагентства України від 28.02.2013 за № 72 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» (зі змінами згідно наказу Держземагентства України від 09.04.2013 за № 142) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, у яких визначено, що у разі невідповідності земельному законодавству або наявності зауважень до матеріалів, відповідному територіальному органу протягом п'яти днів рекомендується інформувати заявника про відмову у наданні земельної ділянки із зазначенням конкретних причин відмови.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відтак, судом неабияка увага була приділена саме з`ясуванню питання, які саме права, свободи чи інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин були порушенні відповідачем внаслідок вчинення оскаржуваних дій останнім.
Відповідаючи на зазначені питання, позивач особисто зазначив, що всі його клопотання були розглянуті на підставі чинного земельного законодавства України, будь - якої відмови у наданні згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області ним від Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області отримано не було; будь - яке порушення його прав у публічно - правових відносинах з боку відповідача відсутнє; ніякої різниці між діями відповідача та бездіяльністю ОСОБА_1 не вбачає; яким чином суд може ще раз зобов'язати відповідача розглянути подане позивачем клопотання за умови ненадання останнім визначених законом документів, не розуміє; дозвіл на розроблення проекту землеустрою у нього відсутній; проте позивач зазначає, що одного його бажання отримати земельну ділянку, рівнозначну земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з метою її приватизації для ведення селянського господарства є достатньо для надання йому земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, на його думку достатньо для задоволення даного позову у повному обсязі.
У зв`язку з наведеним, суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозиції ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, а бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Зважаючи на викладене, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в ухвалі Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року по справі №182/578/14-а дійсно зазначено земельну ділянку багаторічних насаджень, проте у зверненнях позивача відсутня інформація про право власності гр. ОСОБА_1 на зазначені багаторічні насадження. При цьому будь - яких доказів наявності такого права позивачем не було надано і до суду на момент розгляду зазначеної справи.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що до заяв від 11.07.2013 року; 20.01.2014 року; 22.03.2014 року позивачем не було додано матеріалів, за якими можливим є встановлення місця розташування земельної ділянки, яка передбачається для відведення, а в останньому зверненні ОСОБА_1 від 02.12.2014 року позивач зазначає вже про земельну ділянку виду угідь рілля, тобто - іншу земельну ділянку, ніж у попередні рази, а на всі звернення ОСОБА_1 відповідачем надавалися ґрунтовні відповіді з зазначенням необхідного переліку документів, які повинні були надаватися позивачем, а позивачем помилково зазначено у позовній заяві щодо отримання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Як вбачається з викладеного вище, відповідачем - суб'єктом владних повноважень було доведено як законний та обґрунтований характер вчинених дій, так і наявність законних підстав для надання відповідей позивачу в межах розгляду заяв останнього та доданих до них документів.
Натомість, позивачем жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України не було доведено факту подання клопотання відповідачу про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з дотриманням усіх обов'язкових вимог, передбачених ст.118 Земельного Кодексу України, як то: з наданням графічних матеріалів з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, документів на підтвердження відповідності обраного місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд вважає, що Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області при розгляді звернень ОСОБА_1 діяло на підставі та в межах чинного законодавства України.
Також, встановивши в судовому засіданні та підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи, вчинення активних дій з боку відповідача щодо розгляду численних звернень позивача з огляду на наявність досить жвавого листування між позивачем та відповідачем, та відсутність факту відмови з боку відповідача у задоволенні заявленого позивачем клопотання, оскільки жоден із досліджених судом листів відповідача, надісланих на адресу позивача, не містить відмови у задоволенні поданого клопотання останнього, а лише вказує на повідомлення відповідачем позивача про можливість вирішення нагального для нього питання за умов дотримання норм чинного законодавства ОСОБА_1 при поданні такого клопотання, суд приходить до висновку про відсутність з боку Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області протиправної бездіяльності під час розгляду наведених вище звернень позивача, та будь -якого порушення прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень.
Відтак, детальний аналіз норм чинного законодавства, наведених вище, у сукупності з доказами наявними в матеріалах справи свідчить про необґрунтованість та недоведеність позивачем обставин, зазначених в заявленому адміністративному позові, та спростування з боку відповідача належними доказами в розумінні ст.70 КАС України доводів позивача щодо протиправного характеру оскаржуваної бездіяльності відповідача, що виключає наявність у суду правових підстав для задоволення зазначеного адміністративного позову у спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до квитанції від 29.12.2014 р. за №1-265к ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн.08 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.
Враховуючи відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн. 08 коп., сплаченого позивачем відповідно до наведеної вище квитанції.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо прийняття у нього, ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; зобов'язання Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_1 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надати згоду на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку, встановленому законом - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2015 року.

Суддя Є.О. Жукова