Справа № 802/616/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2015р. м. Київ К/800/26482/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької

області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22.03.2013

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013

у справі № 802/616/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької

області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.03.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4) задоволено повністю; скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (надалі - Вінницька ОДПІ) № від 30.01.2013.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22.03.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013 і прийняти нове судове рішення, яким відмовити ФОП ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначив, зокрема, що податковим органом не доведено порушення ним податкового законодавства, а тому рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фахівцями Вінницької ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 з питань правильності обчислення сум податку на додану вартість за жовтень 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим йому донараховано податок на додану вартість на суму 84453,00 грн.

На підставі акта перевірки №248/1721/НОМЕР_2 від 30.01.2013 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість за основним платежем на 84453,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 42226,50 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.10.2012 року між позивачем, як замовником та приватним підприємством «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління №8», як генпідрядником, і товариством з обмеженою відповідальністю «Промислове будівництво», як субпідрядником, укладено договір підряду №СМ-01/12 на капітальне будівництво, згідно умов якого генпідрядник та субпідрядник зобов'язуються збудувати і передати замовнику у встановлений строк об'єкт (будівля для розміщення холодильної камери), а останній надати будівельний майданчик (АДРЕСА_1), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об'єкт та оплатити виконані роботи. Постачання (закупівля) матеріалів для будівництва здійснюється замовником.

На підтвердження придбання необхідних для будівництва матеріалів позивачем надано: податкові накладні, докази оплати.

Крім того, на підтвердження того, що придбані позивачем товари (послуги) використовувались в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку надано: договір суперфіції № 1/12 від 20.08.2012, укладений між ТОВ «Вінницьке управління механізації будівництва» та ФОП ОСОБА_4, згідно умов якого останній прийняв у строкове, платне користування частину земельної ділянки, розташованої у м. Вінниця по вул. Примакова, 72 для будівництва промислових споруд, що використовуються в процесі здійснення ним господарської діяльності; рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2242 від 13.09.2012, яким позивачу надано вихідні дані на проектування будівлі для розміщення холодильної камери по вул. Примакова, 72; містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 64 від 17.09.2012 надані ФОП ОСОБА_4 та затверджені головним архітектором міста; містобудівний паспорт про проектування будівлі виданий Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради ФОП ОСОБА_4; висновок Управління Держтехногенбезпеки у Вінницькій області у № 5/02/3868 02.10.2012, виданий ФОП ОСОБА_4; декларацію про початок виконання будівельних робіт подана 09.10.2012 ФОП ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області; кадастрова довідка від 14.08.2012 №МК-Л-03-056-0135.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вищезазначене повністю спростовує доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі, що придбання, спорудження, будівництво нерухомого майна суб'єктом підприємницькою діяльності - фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований платником податку на додану вартість, може здійснюватись ним виключно як фізичною особою, а тому право на податковий кредит за операцією з придбання, спорудження, будівництва зазначеного майна у фізичної особи-підприємця не виникає. Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності правового зв'язку між фактом формуванням податкового кредиту та можливою реєстрацією в майбутньому права власності на нерухоме майно за фізичною особою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що податковим органом не ставиться під сумнів сам факт придбання відповідного товару та використання його у господарській діяльності позивача.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність факту порушення позивачем податкового законодавства та про неправомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22.03.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013 у справі № 802/616/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна