Справа № 756/8085/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/8085/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Великохацька В.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Грибан І.О., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

за участю:
представника позивачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Оболонського району міста Києва на постанову Оболонського районного суду місті Києва від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України Оболонського району міста Києва, треті особи: Приватне підприємство "БудВА", Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Майстр" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва, в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_6 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва призначити ОСОБА_6 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23.04.2014 року.

Постановою Оболонського районного суду місті Києва від 04 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання з'явився представник позивача, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2014 року позивач ОСОБА_6 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Обололонському районі м. Києва із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах списком № 2 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

8 травня 2014 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки періоди роботи позивача з 25 листопада 1993 року та 29 листопада 1997 року та з 8 січня 1998 року по 05 листопада 2004 року не можуть бути враховані до пільгового стажу, у зв'язку з відсутністю атестації робочих місць.

Вважаючи неправомірною відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва в зарахуванні стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового стажу, що дає право призначити пенсію на пільгових умовах, на підставі відсутності атестації робочих місць позивачів є неправомірною.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно положень ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 Порядку атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до ч.2 п.4 Порядку відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

З наявних у справі матеріалів судом першої інстанції встановлено, що з 11 січня 1988 року по 19 жовтня 1993 року за професією майстра, виконавець робіт на будівництві в Пересувній механізованій колоні «Виробничий кооператив «Кооперативна пересувна механізована колона»: з 25 жовтня 1993 року по 29 грудня 1997 року працював за професією виконавець робіт в ПП «БудВА»; з 08 січня 1998 року по 05 листопада 2004 року працював за професією виконавець робіт в ПП «БудВА».

Вказані період роботи на підприємствах підтверджуються відповідними довідками з місця роботи та записами в трудовій книжці позивача.

При цьому згідно з довідками, позивач працював повний робочий день і інших робіт не виконував . За період роботи у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною не перебував.

Водночас, наявними у справі матеріалами, в тому числі наведеними вище копією трудової книжки та довідками, обставини щодо проведення атестації робочих місць не підтверджуються.

При цьому, відповідачем не було зараховано періоди роботи позивача з 25 листопада 1993 року та 29 листопада 1997 року та з 8 січня 1998 року по 05 листопада 2004 року не можуть бути враховані до пільгового стажу, у зв'язку з відсутністю атестації робочих місць, тобто періоди, які мали місце після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 01 серпня 1992 року №442, якою затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Отже, обставини щодо проведення атестації робочого місця позивача не підтверджено жодним належним та допустимим доказом у розумінні статті 70 КАС України.

Водночас, комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказану правову позицію зокрема було висловлено Верховним Судом України у постанові №21-519а14 від 25 листопада 2014 року.

Верховний Суд України у наведеній справі зазначив, що висновок суду у справі, яка розглядається, про те, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача, яка включена до списку № 2, до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві є обґрунтованою, відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, зокрема обставини щодо не проведення атестації робочих місць на підприємстві у відповідні періоди роботи позивача, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції всупереч вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, оскільки оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України Оболонського району міста Києва на постанову Оболонського районного суду місті Києва від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України Оболонського району міста Києва, треті особи: Приватне підприємство "БудВА", Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Майстр" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Оболонського району міста Києва на постанову Оболонського районного суду місті Києва від 04 березня 2015 року - скасувати і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіА.Б Парінов

О.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.