Справа № 162/2475/14а,2а/162/654/15
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 876/1707/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хобор Р.Б.

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 17 січня 2015 року у справі № 2а-162/2475/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з врахуванням 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії за період в межах визначеного законом строку позовної давності, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796) із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи, понад встановлений стаж 20 років. Звернути постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.55 Закону №796, оскільки віднесений до 1-ої категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС. Вважає, що він має право на перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796, проте відповідач протиправно 12.12.2014р. відмовив йому в такому перерахунку.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 17 січня 2015 року, прийнятою у відкритому судовому засіданні, адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано відповідача, починаючи з 24.06.2014р. провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку. Постанову звернено до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Вважає, що судом не враховано те, що оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та 01.01.2004 р. перерахована згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) із зниженням пенсійного віку передбаченого Законом №796, а тому з врахуванням вимог ст.28 Закону №1058 проводився перерахунок пенсії позивачу на 1% за кожен рік роботи понад встановлений страховий стаж. Вважає, що спірні правовідносини не можуть бути врегульовані одночасно Законом №1058 та Законом №796, оскільки будь-який перерахунок пенсії, доплата до неї можливі лише в межах застосування Закону, згідно якого призначалась пенсія.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України)), що є достатнім для розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що хоч позивач і отримує пенсію відповідно до Закону №1058, проте він має право вибору у одержанні пенсії відповідності до вимог Закону №796, а отже і право вибору підвищення до пенсії понад встановлений мінімальний стаж роботи, яке регулюється положеннями ч.2 ст.56 Закону №796 та ч.1 ст.28 Закону №1058.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу призначена пенсія за віком починаючи з 27.06.1977 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку згідно з ст.55 Закону №796.

Згідно з ст.28 Закону №1058 за кожен повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам, пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Доплата понад встановлений мінімальний стаж роботи позивачу здійснюється відповідно до ст.28 Закону №1058.

Судом також встановлено, що позивач звертався із заявою до відповідача з приводу перерахунку йому пенсії згідно з ч.2 ст.56 Закону №796, проте не ставив перед Управлінням питання про отримання пенсії відповідно до Закону №796.

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень Закону №1058, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №796 та цього Закону, призначається одна з пенсій за її вибором.

Оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону №1058, то і її збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону.

Згідно з ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку.

Слід зауважити, що дана норма розповсюджується на призначені пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може бути застосована для перерахунку пенсії для осіб, які одержують пенсію відповідно до Закону №1058.

Враховуючи ту обставину, що за вибором позивача нараховується і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії за стажем згідно з ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставні.

Суд зауважує, що позивач має право звернутись до Управління із заявою про одержання пенсії відповідно до Закону №796 та відповідно до вимог ч.2 ст.56 цього Закону скористатись правом на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Щодо судових витрат, то з врахуванням вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 17 січня 2015 року по справі № 2а-162/2475/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник