Справа № 821/4734/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа № 821/4734/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського національного технічного університету на Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року по справі за позовом Херсонського національного технічного університету до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування п. 2 вимоги від 04.11.2014 р. № 21-03-14-14/5916 про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування п. 2 вимоги від 04.11.2014 р. № 21-03-14-14/5916 про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Херсонський національний технічний університет не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Сторони по справі сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.1.1.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року посадовими особами ДФІ в Херсонській області проведено фінансово-господарської діяльності вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації в Херсонському національному технічному університеті за період з 01.05.2012р. по 01.07.2014р., оформленої актом від 29.09.2014р. №03-17/36.

Згідно з цим актом, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст.52 Закону України "Про освіту", п.п.4, 14 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996р. №992 "Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням" та п.2 Указу Президента України від 23.01.1996р. №77 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів".

Згідно із ч.2 ст.52 Закону України "Про освіту", яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Пунктом 2 Указу Президента України від 23.01.1996р. №77 установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

На виконання вказаних правових норм Кабінетом Міністрів України постановою від 22.08.1996р. №992 затверджено "Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", п.п.4, 14 якого передбачено, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком №1, якою передбачається зобов'язання випускника після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати за призначенням не менше трьох років; у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

За змістом акту від 29.09.2014р. №03-17/36 порушення полягало у тому, що усупереч вказаним правовим актам з деякими випускниками, які закінчили навчання у 2012 / 2013р.р. та у 2013 / 2014р.р., позивачем не укладались угоди про підготовку фахівців з вищою освітою. 9 випускників ХНТУ, які навчались за державним замовленням та були направлені для працевлаштування протягом 2013 року взагалі не приступили до роботи, а 16 випускників звільнились за власним бажанням, не відпрацювавши при цьому 3 років за місцем призначення і не відшкодували витрат на навчання в загальній сумі 740 394,33 грн., чим завдали збитків державному бюджету на вказану суму.

З метою усунення вказаного порушення відповідач надіслав на адресу позивача лист-вимогу від 04.11.2014р. №21-03-14-14/5916, пунктом 2 цієї вимоги позивача зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування в добровільному порядку зайвих витрат на підготовку фахівців за рахунок бюджетних коштів, які не відпрацювали 3 роки в державному секторі економіки в сумі 740 394,33 грн., а в разі необхідності стягнення цих коштів в судовому порядку з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету відповідно до вимог чинного законодавства.

Херсонський окружний адміністративний суд відмовив позивачу у задоволені позову про визнання незаконним та скасування п. 2 вимоги від 04.11.2014 р. № 21-03-14-14/5916 про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією. Колегія суддів погоджується з означеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вибачається з матеріалів справи, ДФІ в Херсонській області пред'явила позивачу вимогу від 04.11.2014р. №21-03-14-14/5916, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Так, у оскаржуваному п.2 цієї вимоги викладені висновки про недоотримання державним бюджетом фінансових ресурсів (здійснення зайвих витрат на підготовку фахівців за рахунок бюджетних коштів, які не відпрацювали 3 роки в державному секторі економіки) в сумі 740 394,33 грн. та відповідно, до збитків державного бюджету на зазначену суму.

При цьому цим пунктом вимоги від позивача вимагається вжити заходів щодо відшкодування в добровільному порядку зайвих витрат в сумі 740 394,33 грн., а в разі необхідності стягнення цих коштів в судовому порядку з подальшим перерахуванням отриманих коштів до державного бюджету відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, названим пунктом зобов'язано позивача вчинити дії з відшкодування збитків, завданих державному бюджету. З цього приводу слід зазначити, що вимога відповідача відшкодувати збитки фактично полягає у їх стягненні.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 7, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; а при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Отже, вимоги органу державного фінансового контролю щодо відшкодування (стягнення) збитків, які звернуті до підконтрольної установи, є необґрунтованими, а тому не є обов'язковими для виконання останньою, так як не створюють для неї жодних юридично значимих наслідків.

Проте це означає, що пункт 2 вимоги ДФІ в Херсонській області від 04.11.2014р. №21-03-14-14/5916, яким на позивача покладається обов'язок саме вчинити дії з відшкодування збитків, не є обов'язковим і не підлягає виконанню позивачем, а тому не порушує його прав та інтересів. Відсутність порушеного права або інтересу унеможливлює їх судовий захист.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014р. №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014р. № 21-89а14, від 20.05.2014р. №21-93а14, від 18.09.2014р. №21-332а14, від 28.10.2014р. №21-462а14, від 18.11.2014р. №21-461а14, від 25.11.2014р. №21-442а14, від 20.01.2015р. №21-603а14, які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Посилання апелянта на те, що Постанова ВСУ від 15 квітня 2014 року по справі № 21-93а14 підтверджує правоту Позивача у аналогічному спорі є безпідставним, оскільки в означеній постанові суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущенних порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Херсонського національного технічного університету про визнання незаконним та скасування п. 2 вимоги від 04.11.2014 р. № 21-03-14-14/5916 про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонського національного технічного університету, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року по справі № 821/4734/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук