Справа № 333/3811/14-а (2-а/333/83/14)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 333/3811/14-а (2-а/333/83/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2014 р.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради про визнання рішення лікарсько - консультативної комісії протиправним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2014 р. у справі № 333/3811/14-а (2-а/333/83/14) адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради про визнання рішення лікарсько - консультативної комісії протиправним та його скасування - провадження по справі закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову про направлення справи до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для продовження розгляду справи.

Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В порядку ст. 41 КАС України судове засідання не фіксується технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача з 09.12.2013 року по 14.01.2014 року незаконно, шляхом обману, помістили на лікування у палату № 6 відділення № 14 КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР і лікували психотропними препаратами. Після проходження лікування в день виписки - 14.01.2014 року позивачу видали на руки довідку про те, що він знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.12.2013 року по 14.01.2014 року і рішення, оформлене довідкою № 107 ЛКК відповідача про те, що внаслідок хвороби, відповідно до постанови КМУ № 924 від 10.10.2012 року він не може виконувати роботу, пов'язану з обслуговуванням хворих, лікарем з ультразвукової діагностики.

В ході огляду і лікування позивачу встановили діагноз «Шизофринічно подібний розлад». Позивач зазначає, що таким психічним захворюванням він не хворів, а діагноз поставлений неправильно, у зв'язку з чим спірне рішення порушує його конституційне право на працю.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

При цьому, Акт Державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів,тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи та породжують права і обов'язки у такого суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів) якому вони адресовані, що означає можливість суб'єкта владних повноважень вимагати певної поведінки від іншої особи, необхідної для реалізації права, та можливість забезпечити дотримання такої поведінки шляхом застосування примусової сили держави.

Згідно з «Порядком проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів», затвердженого постановою КМУ від 27 вересня 2000 року № М65, довідка лікарсько- консультативної комісії засвідчує проходження обов'язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності.

Довідка по суті не є рішенням суб'єкта владних повноважень, та не може бути предметом розгляду адміністративного суду.

Згідно з «Порядком Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справ», суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією 31 сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Справи про оскарження рішень лікарсько-консультативних комісій лікарень, повідомлень медичних установ, актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК), або виникають із трудовий правовідносин, а вказана комісія, хоча й перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб.

Аналогічне положення закріплено в п.10 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Згідно із ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідач, надаючи оскаржувану довідку виконував свої професійні функції медичного характеру, а не владні управлінські функції, отже в даних правовідносинах відсутній публічний характер, відсутній публічний спір.

Отже, справа № 333/3811/14-а не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради про визнання рішення лікарсько - консультативної комісії протиправним та його скасування- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна