Справа № 804/11983/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ К/800/3376/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство “Акцент-Банк” звернулося в суд з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Держспоживінспекції у Кіровоградській області №121 від 26 липня 2012 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу; визнати протиправним і скасувати рішення Держспоживінспекції у Кіровоградській області №000117 від 22 серпня 2012 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області №121 від 26.07.2012 року початий розгляд справи про порушення законодавства про рекламу. Проте, позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки, відсутній протокол про порушення законодавства про рекламу, на підставі якого, можливий початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. Крім того, рішенням Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області № 000117 від 22.08.2012 року до позивача, застосований штраф у розмірі 1700,00 грн. за порушення ч.6 ст. 27 ЗУ “Про рекламу”. Враховуючи ту обставину, що за фактом порушення, передбаченого ч. 6 ст. 27 ЗУ “Про рекламу” протокол не складався, вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року, позовні вимоги задоволені частково. Визнане протиправним та скасоване рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області № 000117 від 22.08.2012 р. про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Інспекція з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу публічне акціонерне товариство “Акцент-Банк” просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в ході здійснення службовими особами Держспоживінспекції у Кіровоградській області контролю за дотриманням законодавства про рекламу 3 липня 2012 року був складений протокол № 000110 про порушення ПАТ “Акцент-Банк” законодавства про рекламу в якому зафіксовано, що на рекламних брошурах А-Банку в філіях м.Кіровограда розміщена реклама наступного змісту: “!!!Акция!!!...Первые 6 месяцев - беспроцентный кредит на мобильные телефоны, фотоапараты, ноутбуки. Возможность оформления на 36 месяцев…”, що вказує на здешевлення споживчого кредиту без зазначення терміну проведення, чим порушена частину 3 статті 8 Закону України “Про рекламу”.

Держспоживінспекцією у Кіровограській області 26 липня 2012 року був складений протокол № 000121 про порушення законодавства про рекламу та прийняте рішення №121 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Відповідачем 2 серпня 2012 року на адресу ПАТ “Акцент-Банк” був надісланий лист №1205/22 з вимогою надати інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами на весь тираж (договір на виготовлення, встановлення, розміщення, акти виконаних робіт та документи щодо оплати виготовлення, розміщення, встановлення і розповсюдження реклами), копію свідоцтва про державну реєстрацію та копію свідоцтва про сплату податку, дозвільні документи на розміщення вказаної реклами.

Держспоживінспекцією у Кіровоградській області 16 серпня 2012 року складений протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 000119.

Держспоживінспекцією у Кіровоградській області 22 серпня 2012 року прийняте рішення № 000117 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким до позивача за недотримання встановлених законодавством про рекламу вимог щодо розміщення реклами на рекламних брошурах ПАТ “Акцент-Банк” в філіях м.Кіровограда (маг. “Цифротех” по вул. В.Перспективна, 50 – перший поверх готелю “Київ”) та ненадання інформації про вартість розповсюдженої реклами, застосований штраф у розмірі 1700,00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не надані докази щодо порушення позивачем законодавства про рекламу, а тому до позивача безпідставно застосовані штрафні санкції.

Частково відмовляючи у позові суди виходили з того, що рішення № 121 від 26.07.2012 року не впливає жодним чином на права та обов’язки позивача, а тому відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України “Про рекламу” за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.26 Закону України “Про рекламу” регламентується здійснення контролю за дотриманням законодавства України про рекламу, та визначається, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами; Антимонопольний комітет України - щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції; Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення - щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику - щодо реклами державних цінних паперів; Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку - щодо реклами на фондовому ринку; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах будівництва, архітектури - щодо спорудження житлового будинку; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення, - щодо реклами про вакансії (прийом на роботу).

На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також, іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами. Органи державної влади зобов’язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п’ять робочих днів до дати розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України “Про рекламу” рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Згідно ст.27 Закону України “Про рекламу” встановлена відповідальність за порушення законодавства про рекламу та зазначено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої, заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

З метою захисту інтересів суспільства, держави, споживачів реклами і учасників рекламного ринку, державні органи, зазначені у статті 26 цього Закону, можуть звертатися до суду з позовами про заборону відповідної реклами та її публічне спростування.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п’ятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п’ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п’ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року, тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов’язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

За неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, може вимагати від рекламодавців публікації відомостей, що уточнюють, доповнюють рекламу та звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Відповідно до ст.1 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” державним наглядом (контролем), є - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходами державного нагляду (контролю), є - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій; способом здійснення державного нагляду (контролю), є - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до ст.5 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” визначаються планові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю) та встановлюється, що планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності.

З урахуванням значення прийнятного ризику, всі суб’єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), відносяться до одного з трьох ступенів ризику: з високим, середнім та незначним.

Залежно від ступеня ризику, органом державного нагляду (контролю) визначаються переліки питань для здійснення планових заходів, які затверджуються його наказом.

У межах переліку питань, кожен орган державного нагляду (контролю), залежно від цілей заходу, має визначити ті питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль).

Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб’єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш, як за десять днів до дня здійснення цього заходу. При цьому, повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця щодо діяльності яких, здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб’єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Відповідно до ст.6 зазначеного вище Закону, визначаються позапланові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю) та зазначається, що підставами для здійснення позапланових заходів, є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов’язкової звітності, поданих суб’єктом господарювання; перевірка виконання суб’єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб’єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід, у цьому разі, здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб’єктом господарювання документів обов’язкової звітності без поважних причин, а також, письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів.

Під час проведення позапланового заходу з’ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких, стала підставою для здійснення цього заходу, з обов’язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого, надана Верховною Радою України.

Суб’єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб’єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом.

Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Відповідно до ст.7 вказаного вище Закону, визначаються розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю) та встановлюється, що для здійснення планового або позапланового заходу, орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб’єкта господарювання, щодо якого, буде здійснюватися захід та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім’я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Посвідчення (направлення), є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу, посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред’явити керівнику суб’єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб’єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу, посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім’я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім’я та по батькові фізичної особи - підприємця щодо діяльності яких, здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб’єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб’єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

На підставі акту, який складений за результатами здійснення планового заходу, в ході якого, виявлене порушення вимог законодавства, протягом п’яти робочих днів з дня завершення заходу, складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до п.10 Указу Президента України “Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності” державні органи у справах захисту прав споживачів здійснюють позапланову перевірку діяльності суб’єктів підприємницької діяльності виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб’єктами вимог законодавства про захист прав споживачів.

Скарга споживача повинна подаватися в письмовому вигляді і містити відомості про його прізвище, ім’я, по батькові, місце проживання, серію і номер паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, а також дані про товар, при продажу якого, були порушені права споживача. Органи у справах захисту прав споживачів не мають права розголошувати зазначені відомості про споживача, який подав скаргу.

Відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, штрафи відповідно до статті 27 Закону України “Про рекламу”, накладаються, в тому числі і в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, її виготовлення та/або розповсюдження. При цьому, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.9 зазначеного вище Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до п.п.10 - 17 вказаного Порядку, на підставі зазначеного протоколу, визначається порядок, строк розгляду справи, повноваження посадових осіб Держспоживінспекції та порядок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Відповідно до п.18 такого Порядку, за результатами розгляду справи, приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких, залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10 - денний строк надсилається особі, стосовно якої, було прийнято рішення або видається її представникові під розписку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ніколи ПАТ “АКЦЕНТ-БАНК” не виготовляв рекламу на двох мовах одночасно (російській та українській), як вбачається зі змісту самої реклами, яка міститься в матеріалах справи, позивач при виготовленні реклами, взагалі, не зазначає мобільні телефони та ім’я своїх працівників.

Крім того, згідно довідки позивача від 21.11.2013 р. вих. № 6889 вбачається перелік зареєстрованих в період з 01.06.2012 р. по 31.08.2012 р. філій/відділень ПАТ “АКЦЕНТ-БАНК” у м.Кіровограді та Кіровоградській області. З довідки вбачається, що філія в м. Кіровограді в маг. Цифротех по вул. В. Перспективна 50, де була знайдена реклама, взагалі не значиться.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, обов’язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також, відповідних дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок винесення відповідачем - суб'єктом владних повноважень оскаржуваного рішення про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.08.2012 року № 000117

Щодо скасування рішення № 121 від 26.07.2012 р. про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу суди вірно зазначили, що вказане рішення не впливає жодним чином на права та обов’язки позивача (тобто, не спонукає до дій), а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: