Справа № 819/377/15-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/377/15-a

10 квітня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача - Брика В.Г., Волянюк Л.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач, СПД-ФО ОСОБА_4) із адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області (надалі - відповідач, Тернопільська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 26.11.2014 р. у розмірі 57099, 55 грн. та рішення № /59 від 09 грудня 2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2854,98 грн.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що податковим органом зроблено невірний висновок про порушення позивачем абз. 1 пп. 2) ст. 7, абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки суми фактично отриманого доходу відображалися позивачем відповідно до Книги обліку доходів і витрат, позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини, зазначені у позові та надав додаткові пояснення.

Представники відповідача проти позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити, зазначивши, що Тернопільська ОДПІ діяла в межах, визначених податковим законодавством, а обсяг фактично отриманого доходу помісячно було визначено податковим органом в ході проведення перевірки на підставі наданої на перевірку Книги обліку доходів і витрат.

Крім пояснень представників сторін, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані представниками позивача та відповідача, а також витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши і відкритому судовому засіданні пояснень представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Тернопільської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку СПД-ФО ОСОБА_4 (НОМЕР_2) з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, результати якої оформлено актом від 26.11.2014 №9007/18-18-17-01-23/НОМЕР_2.

В ході перевірки встановлено, що позивач протягом періоду, що перевірявся, здійснював оптово-роздрібну торгівлю автомобільними шинами та дисками перебуваючи на загальній системі оподаткування обліку та звітності. Книга обліку доходів та витрат (зареєстрована в Тернопільській ОДПІ за №21/2012 від 10.02.2012), за даними перевірки є документом, на підставі якого обліковуються суми, на які нараховується єдиний внесок, при цьому порушень у веденні книги обліку доходів та витрат перевіркою не встановлено. СПД-ФО ОСОБА_4 нарахування єдиного внеску здійснювалося у розмірі 34,7 % чистого оподатковуваного доходу.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок встановлено, що платником занижено базу нарахування єдиного внеску за 2013 рік на 164552 грн., чим порушено вимоги абзацу першого підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Перевіркою, на підставі даних книги обліку доходів та витрат №21/2012 від 10.02.2012, встановлено факт отримання доходів платником податків протягом січня - грудня 2013 року. При цьому, дані які вказані в додатку 5 до розділу III Декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік в частині визначеної загальної суми оподатковуваного доходу збігаються з даними, зазначеними в звітності з єдиного внеску (таблиця 1 додатку 5 до Звіту) і становлять 294081 грн. Враховуючи факт отримання доходів протягом січня - грудня 2013 року, перевіркою зроблено розрахунок сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 12 місяців на основі середньомісячної суми доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок, і який, за даними перевірки, склав 24506,75 грн., що також збігається і з даними додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи СПД-ФО ОСОБА_4 за 2013 рік.

Таким чином податковий орган дійшов висновку, що враховуючи заниження бази нарахування, позивач допустив заниження нарахованої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік на 57099,55 грн., з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

На підставі акта перевірки від 26.11.2014 №9007/18-18-17-01-23/НОМЕР_2 Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією сформовано та направлено СПД-ФО ОСОБА_4 вимогу від 26.11.2014 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 57099,55грн. та рішення від 09.12.2014 року №/59 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2854,98 грн.

Суд приходить до висновку про хибності тверджень податкового органу про заниження суми доходу (чистого доходу), на який нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та відповідно заниження суми єдиного внеску за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, виходячи з наступного.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат, форма та порядок заповнення якої затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міндоходів від 11.12.2013 № 793.

Як слідує з Акту перевірки інформацію про доходи та витрати позивача у січні-грудні 2013 року працівники Тернопільської ОДПІ отримали із Книги доходів та витрат платника податків (а.с. 22).

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

При проведенні перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо своєчасності та форми подання звітів та відображення господарських операцій у Книзі доходів та витрат не висловлено, а порушень не вставлено.

Отже суд приходить до висновку, що позивачем податкова звітність сформована на підставі первинних бухгалтерських документів та відображена в Книзі обліку доходів та видатків. Тобто на підставі відповідних господарських операцій складена і подана до податкового органу належна податкова звітність за період, який перевірявся відповідачем.

Порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску визначається Законом України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. « 2» ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у ст. 4 Закону № 2464. Відповідно до п. 4 ч. 1 зазначеної статті платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи-під приємці подають до контро люючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені ПКУ для річного звітного податкового періоду.

Крім цього, приватні підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 до розділу III Податкової декларації.

На підставі ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було видано:

- постанову правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (дана постанова діяла до 03.12.2013) (далі - Порядок № 22-2);

- наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 20.09.2013 № 1628/24160 (далі - Порядок № 454).

Пунктом 3.2 даних Порядків передбачено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою-підприємцем до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Як слідує з Акту перевірки позивач вірно вказав суму чистого доходу як у декларації, так і в таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454, а саме 294081,00 грн. (а.с. 4, 13).

Судом встановлено, що заниження бази нарахування єдиного внеску за 2013 рік на 164552 грн. виникло в результаті невірного, на думку відповідача, заповнення позивачем графи 2 таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454.

В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподат ковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, що підтверджується Листом ДФС України від 16 жовтня 2014 року № 7559/7/99- 99- 17- 03- 01- 17.

Таким чином, на думку представників відповідача, єдиний соціальний внесок по кожному місяцю вираховується із величини середньомісячного доходу. Такий висновок, зокрема, податковим органом зроблено у зв'язку з тим, що у в додатку 5 розділу ІІІ податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано дохід (прибуток) (п.177.2 ст. 177 ПК України).

Разом з тим, як вже зазначалося, згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, отже законом не передбачено обчислення середньомісячної величини єдиного внеску у зазначеному Звіті.

Суд бере до уваги пояснення представника позивача про сезонність збільшення та зменшення об'єму продажу автомобільних шин у весняний та осінній періоди, що впливає на величину доходу в розрізі місяців, та те, що доходи позивача належним чином відображені у Книзі доходів і витрат та декларації, що підтверджується Актом перевірки.

Крім того, стаття 1 Податкового кодексу України визначає сферу дії Податкового кодексу Украї ни, а саме Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів. Так, у статтях 8, 9, 10 Податкового кодексу України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок не входить до системи оподаткування, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином сфера дії Податкового кодексу України, крім адміністрування, не поширюється на єдиний внесок.

Суд звертає увагу, що жодних нормативно-правових актів щодо визначення середньомісячного доходу при визначенні величини єдиного внеску, зокрема зазначення середньомісячного доходу у графі 2 таблиці 1 та 3 додатка 5 до Звіту та, відповідно, визначення суми єдиного внеску із середньомісячної величини доходу у Звіті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику не приймалося.

Суд також зауважує, що п. 177.2 ст. 177 ПК України визначено поняття об'єкта оподаткування фізичної особи-підприємця і цією нормою жодним чином не встановлено порядок визначення величини єдиного соціального внеску, в тому числі і його середньомісячне значення, та, відповідно, його відображення у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту.

Тому обґрунтування представниками відповідача заниження позивачем єдиного соціального внеску положеннями п. 177.2 ст. 177 ПК України є безпідставними.

Визнаючи правомірність нарахування та сплати єдиного внеску позивачем, суд також вказує, що Законом України від 04.07.2013 № 406-VІІ було внесено зміни до Закону № 2464, відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання вказаної норми Закону № 2464 було видано спільний лист Міністерства доходів та зборів України та Пенсійного фонду України від 27.12.2013 № 21052/5/99-99-17-03-01-16, № 36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляє, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за № 1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України «Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1014/18309, враховуючи зміни постанови правління Пенсійного фонду № 18-1 від 23.06.2011, зміни постанови правління Пенсійного фонду № 24-1 від 10.12.2012» у графі 2 таблиці 1 додатка 5 "Сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації фізичної особи - підприємця" платники відображають фактичну суму чистого доходу за відповідний місяць за себе.

Суми чистого доходу за відповідний місяць повинні відповідати сумам чистого доходу, зазначеному у Книзі обліку доходів та витрат платника.

У графі 3 таблиці 1 додатка 5 "Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини" відображається дохід, зазначений у графі 2, але в межах максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок.

При цьому, слід зазначити, що у графі 3 таблиці 1 додатка 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року.

Таким чином, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту слід відображати суми чистого доходу у розрізі місяців звітного року відповідно до даних, що підтверджуються первинними документами та відображені у Книзі обліку доходів та витрат платника.

Судом встановлено, що поданий звіт з єдиного внеску за 2013 рік заповнений з урахуванням вказаних вище вимог, отже відповідає приписам Закону № 2464.

Таким чином, на спростування позиції відповідача щодо правомірності дій Тернопільської ОДПІ щодо застосування для розрахунку недоїмки п. « 2» ч. 1 ст. 7 та п. 8 ст. 9 Закону № 2464, суд наголошує на тому, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачав, що фізична особа-підприємець самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. При цьому загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності, повинна співпадати із загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат.

У даному випадку, загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності співпадає з загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат, податковим органом жодних зауважень щодо встановленої обставини не висловлено.

Крім того, суд бере до уваги положення пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України згідно із яким податкове законодавство ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма Закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі Закону, або якщо норми різних Законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже, позивачем правильно з дотриманням всіх вимог чинного законодавства сформовано зобов'язання із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За встановлених обставин, позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги Тернопільської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 26.11.2014 р. підлягає задоволенню.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455.

Відповідно до п.7.1 Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Оскільки у даному випадку судом встановлено відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, то, відповідно, відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій, а тому рішення № /59 від 09 грудня 2014 р. про застосування штрафних санкцій суперечить вимогам вказаної Інструкції № 455 та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій та рішень, отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Тому сплачений судовий збір в розмірі 182,70 грн. присуджується на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу(недоїмки) № Ф від 26.11.2014 р. у розмірі 57099, 55 грн. та рішення № /59 від 09 грудня 2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2854,98 грн.

2. Повернути ОСОБА_4 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. сплаченого відповідно до квитанції від 20 лютого 2015 року № 20.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 15 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.