Справа № 804/2727/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 лютого 2015 р. cправа № 804/2727/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В., розглянувши матеріали позовної заяви Дочірнього підприємства "Господарник плюс" до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог-1 - Приватне акціонерне товариство "Фуршет", третя особа без самостійних вимог-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарник", третя особа без самостійних вимог-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа без самостійних вимог-4 - Державна виконавча служба України відділ примусового виконання рішень про визнання протиправними дій, скасування акту опису та арешту майна, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

14 лютого 2015 року Дочірне підприємство "Господарник плюс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог-1 - Приватне акціонерне товариство "Фуршет", третя особа без самостійних вимог-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарник", третя особа без самостійних вимог-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа без самостійних вимог-4 - Державна виконавча служба України відділ примусового виконання рішень, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі старшого державного виконавця Саване С.М. по виконавчому провадженню ВП № 41398172 по внесенню в акт опису та арешту майна, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 3 (АНД, Індустріальний райони), загальною площею 7427,2 кв. м., яке належить на праві приватної власності ДП "Господарник Плюс" та є не стороною по виконавчому провадженню;

- скасувати акт опису та арешту майна складеного старшим державним виконавцем Саване С.М. відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 15 липня 2014 року об 14-00 при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 41398172 та звільнити з під арешту майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 3 ДП "Господарник Плюс";

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області видати представникам ДП "Господарник Плюс" в 2-х оригінальних примірниках Постанову про виключення з акту опису та арешту майна та Постанову про зняття арешту з майна, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 3 (АНД, Індустріальний райони), загальною площею 7427,2 кв. м., яке належить на праві приватної власності ДП "Господарник Плюс" для пред'явлення її в органи нотаріату та інші органи (реєстраційної служби), що здійснюють реєстрацію майна та ведуть реєстр заборон на його відчуження для зняття арешту з майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до її юрисдикції та підсудності.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 17 - 19, 104 - 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що данна позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - юридичною особою Дочірнім підприємством "Господарник плюс" заявлено позовні вимоги до відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування акту опису та арешту майна, а також, зобов'язання вчинити певні дії.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (зі змінами та доповненнями) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Господарське судочинство - це врегульована господарсько-процесуальними нормами діяльність суду з відправлення правосуддя у господарських справах.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб 'єктами господарської діяльності, а також спори, пов 'язані з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" чітко зазначено, що Господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Разом з тим, господарським судам підсудні справи з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб 'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Суд також зауважує, що спеціальною нормою, а саме ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Отже, судом встановлено, що розгляд даної справи повинен розглядатись місцевим господарським судом, в порядку господарського судочинства.

При розгляді матеріалів позовної заяви, судом також враховано, що відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", у разі відкриття провадження в адміністративній справі з порушенням правил предметної підсудності, це є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи положення вищенаведених норм права, з урахуванням роз'яснень Вищого адміністративного суду України та Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку, що даний спір належить до компетенції місцевого господарського суду в порядку господарського судочинства, з урахуванням територіальної підсудності справ, визначеній у ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Враховуючи прийняття такого процесуального рішення, оцінка відповідності, строку звернення, форми та змісту поданої позовної заяви, відповідно до вимог чинного законодавства - судом не надається.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями), сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Судом встановлено, що позивачем - Дочірнім підприємством "Господарник плюс" при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 74,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 100690259 від 02.02.2015 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 74,00 грн. підлягає поверненню.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 17 - 19, 50, 87, 105 - 107, 109, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства "Господарник плюс" до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог-1 - Приватне акціонерне товариство "Фуршет", третя особа без самостійних вимог-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарник", третя особа без самостійних вимог-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа без самостійних вимог-4 - Державна виконавча служба України відділ примусового виконання рішень про визнання протиправними дій, скасування акту опису та арешту майна, зобов'язання вчинити певні дії.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Господарник плюс" (, індекс 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Ленінградська, будинок 6-а) судові витрати пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 74,00 грн. (сімдесят чотири гривні 00 копійок).

3. Роз'яснити позивачу право на звернення із зазначеним позовом до місцевого господарського суду в порядку господарського судочинства, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням територіальної підсудності справи, визначеній у ст. 15 цього Кодексу.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

5. Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник