Справа № 826/2876/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2015р. К/800/34195/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року по справі № 826/2876/14

за позовом ОСОБА_4

до Державної виконавчої служби України

третя особа Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко Максима Валерійовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко М.В. про визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 2 липня 2013 року у справі № 362/657/13-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства КБ «Актив-банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0518/04 від 18 квітня 2007 року у сумі 15187352,15 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме:

1) земельну ділянку площею 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_6, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка складає предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4 - Державний Акт на право власності на ділянку (серія НОМЕР_4), виданий 14 вересня 2006 року Васильківським районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 5 липня 2006 року № 3591, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74;

2) земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Зелений Бір, пров. Сонячний, яка складає предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4 - Державний Акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_5), виданий 1 червня 2006 року Васильківським районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2005 року № 1732, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74;

3) земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка складає предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4 - Державний Акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_1), виданий 12 травня 2006 року Васильківським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2005 року № 1736, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №37, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за ціною визначеною під час виконання рішення суду.

Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 362/657/13-ц від 19 листопада 2013 року.

На підставі заяви ПАТ «КБ «Актив-Банк» від 11 січня 2014 року про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Борейко М. В. 22 січня 2014 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41628830 щодо примусового виконання виконавчого листа №362/657/13-ц від 31 грудня 2013 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області та запропоновано позивачу виконати його в самостійному порядку в семиденний строк з моменту отримання постанови.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 у наданий строк не було виконано виконавчий лист, державним виконавцем 10 лютого 2014 року прийнято постанову ВП № 41628830 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 1518735,22 грн.

Не погоджуючись з постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 10 лютого 2014 року ВП № 41628830, ОСОБА_4 звернувся до суду про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Статтею 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1 та 2 статті 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до частини 2 статті 25 зазначеного Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2014 року ВП № 41628830 боржнику надано семиденний строк з моменту прийняття (отримання) постанови самостійно виконати рішення.

Постанова від 22 січня 2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №41628830 отримана позивачем 28 січня 2014 року.

Враховуючи положення частини 2 статті 25 Закону № 606-ХІV, боржник зобов'язаний був добровільно виконати рішення у строк до 7 березня 2014 року.

Судами встановлено, що у визначений строк позивачем вимоги постанови від 22 січня 2014 року ВП № 41628830 виконано не було.

Частиною 1 статті 28 Закону № 606-ХІV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною 2 статті 25 цього Закону, для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 34 цього ж Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Згідно частини 1 статті 35 Закону № 606-ХІV за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Частиною 1 статті 36 вказаного Закону визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався ні до Васильківського міськрайонного суду Київської області, ні до державного виконавця із заявами, в яких би просив роз'яснити спосіб добровільного виконання рішення суду, або відкласти строк для добровільного виконання рішення суду, або змінити спосіб виконання рішення суду.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що прийнята відповідачем постанова від 10 лютого 2014 року ВП № 41628830 про стягнення виконавчого збору є правомірною, а позовні вимоги ОСОБА_4 про її скасування, безпідставними.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.