Справа № 820/2518/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 квітня 2015 р. № 820/2518/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Кривеженко В.В., Саліонової О.В.,

представника відповідача - Гаркуші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 05.03.2015 року № .

В обґрунтовування позову позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.03.2015 року № прийняте Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконним і підлягає скасуванню, оскільки обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст. 187 та ст. 198 Податкового кодексу України. Вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у акті перевірки є висновки відповідача про те, що податкові накладні № 39 від 17.12.2013 року, №68 від 28.12.2013 року та № 70 від 30.12.2013 року отримані від контрагента ТОВ "Харківський завод ЖБК-5", якого позбавлено свідоцтва платника ПДВ. Однак, на момент вчинення правочину, вказані накладні були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому на момент проведення оплати покупцем та на момент реєстрації продавцем податкових накладних ТОВ "Харківський завод ЖБК-5" мало статус платника податку на додану вартість. У зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 08.04.2015 року представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.04.2015 року проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про те, що за лютий 2014 року постачальником ТОВ "Харківський завод ЖБК-5" виписано на адресу позивача податкові накладні, які включені до складу податкового кредиту за лютий 2014 року. Але, з 29.11.2013 року свідоцтво платника ПДВ ТОВ "Харківський завод ЖБК-5" анульовано. Станом на момент перевірки нове свідоцтво не видано. У зв'язку із чим, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2014 року.

За результатами даної перевірки складено акт № 625/20-38-15-01-09/35246744 від 19.02.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" п. 187.1 ст. 187, п.198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, завищено залишок від'ємного значення ПДВ (р.24) на суму 265000,00 грн.

На підставі акту перевірки № 625/20-38-15-01-09/35246744 від 19.02.20156 року Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 року № .

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим - мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст.6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

За таких обставин, при вирішенні справи суду належить перевірити обґрунтованість судження суб'єкта владних повноважень про порушення платником податків податкового законодавства України виключно з мотивів обставин організації господарської діяльності позивача з його контрагентом за перевіряємий період.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №ЖБ-0001094 від 17.12.2013 року, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі прийняти та оплатити товар.

У підтвердження реальності вказаного правочину, позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні, що виписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" від 30.12.2013 року №70, від 28.12.2013 року №68 та від 17.12.2013 року №39, які включено до складу податкового кредиту позивачем за лютий 2014 року та заявлено до бюджетного відшкодування у листопаді 2014р.

Проте, суд звертає увагу, що на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 19.11.2013 року, рішенням Індустріальної ОДПІ м.Харкова №1/20 Товариству "Харківський завод ЖБК-5" анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість з 29.11.2013 року.

Статтею 180 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на додану вартість для цілей оподаткування може бути будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному ст. 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; будь - яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених положень, суд дійшов висновку, що право на виписування податкових накладних має право особа, яка відповідно до вимог чинного законодавства України зареєстрована в установленому порядку як платник податку на додану вартість та має відповідне свідоцтво.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, податкові накладні виписані на адресу позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5", свідоцтво якого як платника ПДВ анульовано ще з 29.11.2013 року.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту та виписку податкових накладних.

Таким чином, суд не може приймати до уваги зазначені податкові накладні виписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" від 30.12.2013 року №70, від 28.12.2013 року №68 та від 17.12.2013 року №39, які позивачем включено до складу податкового кредиту позивачем за лютий 2014 року та заявлені до бюджетного відшкодування в листопаді 2014р.

Крім того, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року у визнання дій Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість незаконними; скасуванні рішення № 1/20 Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 13 січня 2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" з моменту його прийняття; зобов'язанні Харківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області вжити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" як платника податку на додану вартість з моменту його незаконного анулювання відмовлено.

Згідно частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, постановою суду, яка є обов'язковою для виконання, Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод ЖБК-5" свідоцтво платника ПДВ анульовано ще з 29.11.2013 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що висновки Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області викладені у акті № 625/20-38-15-01-09/35246744 від 19.02.2015 рок є обґрунтованими, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.03.2015 року № не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Рапід" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2015р.

Суддя С.О. Чудних