Справа № 820/17756/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015р. м. Київ К/800/6120/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - ГУ ДМС України в Харківській області) про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати незаконним дії ГУ ДМС України в Харківській області щодо відмови в наданні їй громадянства України; зобов'язати відповідача оформити громадянство України особі без громадянства ОСОБА_2.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про відсутність підстав для набуття позивачем громадянства України відповідно до статей 6, 7, 8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Судами встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селищі Рогань Харківського району Харківської області. Зі свідоцтва про народження вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_3 за національністю гвінеєць та ОСОБА_5 за національністю гвінейка. Громадянство жодного із батьків не вказано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у позивача народилася дитина - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління.

21 березня 2014 року позивач звернулася до відповідача з клопотанням, в якому просила прийняти її та її малолітнього сина до громадянства України.

ГУ ДМС України в Харківській області видано довідку №1851 від 15 квітня 2014 року про реєстрацію особи громадянином України, якою повідомлено про набуття сином - ОСОБА_4 громадянства України на підставі частини 3 статті 8 Закону №2235-III.

30 квітня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила розглянути клопотання від 21 березня 2014 року та надати відповідь про порядок отримання громадянства України і необхідні для цього документи.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ДМС України в Харківській області 13 травня 2014 року повідомило ОСОБА_2, що згідно з чинним законодавством України вона не має жодних підстав для набуття громадянства України та роз'яснено порядок оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

Крім того, листом ДМС України від 23 липня 2014 року роз'яснено позивачу, що вона має право прийняття до громадянства України, попередньо отримавши дозвіл на імміграцію.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 6 Закону №2235-III громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням.

Відповідно до частини 4 статті 7 Закону №2235-III особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.

Отже, однією з необхідних умов набуття особою громадянства України на підставі вказаної правової норми є те, щоб батьки такої особи були іноземцями, які проживають на території України на законних підставах.

Оскільки, докази, які б підтверджували законність проживання батьків позивача на території України, в розумінні абзацу 10 статті 1 Закону №2235-III, відсутні, то судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для набуття позивачем громадянства України за народженням.

Частиною 3 статті 8 Закону №2235-III встановлено, що дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов'язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

Відповідно до абзацу 8 статті 1 Закону №2235-III дитиною є особа віком до 18 років.

Враховуючи те, що на момент звернення до відповідача із клопотанням про набуття громадянства України позивачу виповнилося 18 років, та відсутність відповідного клопотання від її законних представників до вказаного періоду, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про неможливість набуття громадянства України ОСОБА_2 за територіальним походженням.

Таким чином, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для набуття позивачем громадянства України відповідно до статей 6, 7, 8 Закону №2235-III. Разом з тим, як правильно зазначено судами, в силу статті 9 Закону №2235-III, за дотримання певних умов, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб