Справа № 2а-11853/10/1570
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 квітня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

суддів: Корой С.М., Потоцької Н.В.,

за участю секретаря Музики І.О.,

за участю сторін:

позивача та представника позивача: ОСОБА_1 (згідно довіреності),

представника відповідача, Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ: Дутчак Г.О. (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної, моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Після касаційного перегляду до суду надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_3, за результатом якого, позивач просила: визнати бездіяльність Другого Приморського відділу державної виконавчої служби) Одеського міського управління юстиції, пов'язану з неналежним виконанням виконавчого листа № 2-575 - неправомірною; стягнути з держави в особі Державного казначейства України з коштів Державного бюджету України на її користь у відшкодування матеріальної шкоди - 32 284 грн. і моральної шкоди - 5000 грн.

18.11.2011 року позивачем була подана заява про уточнення позову і збільшення розміру матеріальної шкоди, за результатом якої позивач просила: визнати бездіяльність Другого Приморського відділу держвиконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо невиконання в/листа № 2-575 і не стягненням заборгованості у сумі 2 003, 61 грн. - неправомірною; зобов'язати Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції вчинити дії, пов'язані зі стягненням заборгованості за в/листом № 2-575 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; у відшкодування завданої шкоди стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України з коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток у сумі - 34 403 грн. 81 коп. і моральну шкоду у розмірі - 5000 грн.

10.12.2014 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог в частині відшкодування шкоди, за результатом якої просить суд: стягнути з держави з коштів державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на її користь у відшкодування матеріальної шкоди - 40 413 грн. 84 коп. і моральної шкоди - 5000 грн.

20.01.2015 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, за результатом якої останній просить: визнати бездіяльність Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, пов'язану з неналежним виконанням рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 2-575 про щомісячне стягнення 70 грн. додаткових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, починаючи з 20.04.2000 року довічно - неправомірною; зобов'язати Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії по виконанню рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 5-575 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»; у відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, стягнути з держави з коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток у сумі - 38 571 грн. 59 коп. і моральну шкоду у сумі - 5000 грн.

03.02.2015 року представником позивача подано пояснення на підтримку пункту 2 заяви уточненої позовної вимоги, за результатом якої сторона позивача просить вважати, що зобов'язання Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції щодо вчинення певної дії по виконанню в/листа № 2-575 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» означає: проведення виконавчих дій, відповідно до ст. 1, ст. 52 та ст. 68 Закону, оскільки нестягнення коштів за в/листом № 2-575 і незастосування заходів примусового порядку призвело до виникнення заборгованості; неухильне дотримання та виконання державним виконавцем зобов'язань, передбачених ч. 1 ст. 11 Закону; дотримання державним виконавцем прав і обов'язків сторін виконавчого провадження визначених ч. 5 ст. 12 Закону; здійснення виплати стягнутих грошових сум провадити відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону; не допускати порушень, визначених ч. 4 ст. 74 Закону.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 травня 2004р. державним виконавцем були прийняті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження про щомісячне стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача коштів на утримання дитини та додаткових коштів.

25 серпня 2010 року постановою Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції раніше втрачені виконавчі провадження з виконання вищезазначених виконавчих документів були відновлені.

10 вересня 2010 року, постановою Одеського окружного адміністративного суду, дії державного виконавця, пов'язані з прийняттям 14 травня 2004 року, постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження визнанні неправомірними, а постанови незаконними.

01 жовтня 2010 року, за розрахунком державної виконавчої служби була визначена сума заборгованості по аліментам і додатковим коштами за виконавчими документами №2-616 та №2-575 у сумі 10 368,61 грн.

Позивач вважає, що внаслідок незаконних дій, вчинених держаним виконавцем, щомісячне стягнення коштів за виконавчими документами №2-616 та №2-575 не проводилось, що призвело до спричинення позивачу матеріального збитку у зв'язку із зростанням індексу інфляції споживчих цін на товари та послуги.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 19 червня 2003 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси, Державного казначейства України, ОСОБА_4 про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. За результатом розгляду якого, рішенням Приморського районного суду м. Одеси (справа № 2-6893/06) від 19.06.2006 року, позовні вимоги задоволено частково.

За результатом апеляційного оскарження, рішення суду першої інстанції рішенням Апеляційного суду Одеської області від 02.10.2007 року - змінено, позов ОСОБА_3 задоволено частково стягнуто з держави в особі Державного Казначейства України з коштів бюджету України на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальних збитків 7 972 грн. 50 коп. Стягнуто з держави в особі Державного Казначейства України з коштів бюджету України на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. 00 коп. Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні вимог про скасування постанови про зупинення провадження по справі.

Відповідно до зазначеного рішення Апеляційного суду Одеської області від 02.10.2007 року, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що належні їй кошти не отримує з вини посадових осіб виконавчої служби, які на думку позивача, своєю безконтрольністю за виконанням судових рішень, сприяли втраті виконавчих листів і, як слідство, не проведенню стягнень. Позивач зазначила, що діями посадових осіб, пов'язаними з неналежним виконанням судових рішень, її спричинено матеріальні збитки у розмірі не отриманих щомісячних аліментних платежів та додаткових витрат на утримання дитини. У зазначеному провадженні також розглядалися вимоги щодо стягнення моральної шкоди з вини посадових осіб виконавчої служби, які тривалий час не виконують судові рішення.

В рішенні суду апеляційної інстанції встановлено: «підстави для задоволення вимог про відшкодування шкоди за період з 1997 року по травень 2001 року відсутні.» (т.1 арк.с.128), крім цього, рішенням суду встановлено: «на відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди за період з травня 2001 року по травень 2004 року, оскільки неправомірність дій посадових осіб виконавчої служби не встановлена.» (т.1, арк.с.130). Розрахунок розміру матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню за період з травня 2004 року по червень 2006 року була зроблена колегією суддів відповідно до ст.1174 ЦК України в редакції 2003 року, визначення розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на підставі вимог ст.1167 ЦК України в редакції 2003 року.

Також судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-1333/11 за позовом ОСОБА_3 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державного казначейства України за участю третьої особи на боці відповідачів без самостійних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2011 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2011 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено у повному обсязі.

Предметом розгляду зазначеної справи, відповідно до позовної заяви, було стягнення матеріальної шкоди у розмірі 34 772, 80 гривень та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Відповідно розрахунку позивача збиток за виконавчим листом № 2-616, за період з 05.1997 року по вересень 2001 року (51 місяць), складає суму у розмірі 25 132 грн. 80 коп.; за виконавчим листом № 2-376 ( 22 місця) - 1100 грн.; за виконавчим листом № 2-575, починаючи з травня 2000 року по жовтень 2009 року (за 113 місяців) - 7 910 грн. (арк. с. 84 Т. 1) за протиправну, на думку позивача, бездіяльність держвиконавця у вигляді невиконання виконавчих документів органом державної влади, що призвело до порушення права власності.

Справа, що розглядається Одеським окружним адміністративним судом, як зазначалось вище, повернута після касаційного перегляду постанови Одеського окружного суду від 01.03.2010 року, якою в позові ОСОБА_3 було відмовлено у повному обсязі, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 04.11.2014 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування висновків суду касаційної інстанції зазначено, що: «суди попередніх інстанцій не врахували, що ОСОБА_3 вже зверталася до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди за цей же період (з травня 2004 року по 1 жовтня 2010 року) і до цих же відповідачів, та що за її позовом є судові рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди які набрали законної сили».

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а відтак, підстави для закриття провадження по справі встановлені Вищим адміністративним судом України і не потребують доведення.

Також судом встановлено, що за виконавчим листом № 2-616 заборгованість коштів за період квітень 1997 року по вересень 2001 року складала - 1595, 28 грн. та була стягнута на користь ОСОБА_3 27.09.2010 року, що знайшло своє підтвердження в поясненнях представника позивача, наданих в ході судового розгляду справи, а виконавче провадження закрито 28.10.2010 року.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Таким чином, суд робить висновок щодо необхідності закриття провадження по справі в частині позовних вимог, щодо визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання виконавчим органом виконавчого листа № 2-616 за період з 1997 року по 01.10.2010 року, виконавчого листа № 2-575 з травня 2000 року по 01.10.2010 року.

Керуючись ст.ст. 128, 157, 160 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в частині позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної, моральної шкоди.

Ухвала суду про закриття провадження по справі може бути оскаржена, шляхом подання протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Головуючий Н.В.Бжассо

Суддя С.М. Корой

Суддя Н.В.Потоцька