Справа № 820/1407/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 р. № 820/1407/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Куроп'ятникової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в якому просить суд:- визнати протиправними та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2014 року № прийняте Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем, згідно з яким орган державної податкової зобов'язав ОСОБА_3 вчинити певні дії, а саме: сплатити на бюджетний рахунок суму податкового зобов'язання у розмірі 20113,47 грн. та 5028, 37 грн. за штрафними санкціями; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області зняти заборону відчуження майна та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів рухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення - рішення, прийняте відповідачем за результатами проведення перевірки слід скасувати, оскільки базується на безпідставних висновках про порушення вимог Податкового кодексу України щодо декларування доходу у вигляді анульованої банком заборгованості по відсотках, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту. Вважає, що податкове повідомлення - рішення від 21 листопада 2014 року № є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судовому засіданні та письмових запереченнях наданих до суду проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановленні в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив адміністративний позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_3, щодо достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

Результати перевірки оформленні Актом № 4547/1701/НОМЕР_2 від 05.11.2014 року (а.с. 10-16).

Згідно висновків вказаного акту перевірки - ОСОБА_3 встановлено наступні порушення: - пп. 164.2.17 «д», п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп.168.1.3 п. 168 ст. 168 Податкового кодексу України в результаті чого у 2013 році було знижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 20113,47 грн., отриманий у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

На підставі висновків акту перевірки № 4547/1701/НОМЕР_2 від 05.11.2014 року Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 000549/1702 від 21.11.2014 р.

Позивачем 01.12.2014 року було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення, яка була залишена Головним управління Міндоходів у Харківській області без задоволення.

Як свідчать матеріали справи, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував відображений в акті висновок Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про те, що платник податків ОСОБА_3 у 2013 році отримала дохід у вигляді додаткового блага від ТОВ «ОТП факторинг Україна» у розмірі 119663,92 грн., вказаний дохід не задекларувала, податок на доходи з фізичних осіб за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України у сумі 20113,47 грн. не нараховувала та не сплачувала.

Перевіривши на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України рішення суб'єкта владних повноважень, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між, ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № CL - 701/449/2008, відповідно до якого відповідач (ПАТ «ОТП Банк» надав позивачу (ОСОБА_3) кошти в розмірі максимального ліміту 23264, 65 (Двадцять три тисячі двісті шістдесят чотири доларів США 65 центів).

Відповідно до п.п. 1.1 банк зобов'язується надати позичальникові, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти), та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених даним Договором. 01 березня 2013 року ОСОБА_3 погасила заборгованість за договором кредиту, яка виникла у зв'язку з невиконанням умов договору щодо своєчасної сплати кредитних коштів, в загальному розмірі за тілом кредиту 81528, 60 грн. Вказане підтверджується довідкою ТОВ «ОТП факторинг Україна» від 11.03.2013 року.

06 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ОТП факторинг Україна» було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № CL - 701/449/2008 від 01.08.2008 року.

Згідно з п.п. 2.1.3 Додаткового договору від 06.03.2013 № 1 сторони домовились, що Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 119663,92 грн. і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої зобов'язання перед Кредитором в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.4. Додаткового договору №1 до кредитного договору № CL - 701/449/2008 від 01.08.2008 року зазначено, що з підписанням Додаткового договору позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Згідно з п.п. "д" п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду у якому такий борг було анульовано (прощено), боржник самостійно сплачує податок з таких доходів і відображає їх у річній Податковій декларації.

Суд зазначає, що додаткове благо - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з використанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовим договором (угодою), укладеним з таким платником податку.

Так, згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 податкова декларація для платників податку на доходи фізичних осіб подається до 1 травня року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, у разі якщо кредитор (банк) з урахуванням вимог п.п. "д" п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України анулює (прощає) суму боргу платника податку за кредитним договором, слід вважати що такий кредитор надав (виплатив) платнику податку дохід у вигляді додаткового блага. При цьому дохід у вигляді суми анульованого боргу, наданий платнику податку, кредитор (банк) має відобразити у податковій звітності за підсумками звітного періоду, в якому було нараховано такий дохід, а платник податку зобов'язаний подати річну Податкову декларацію до контролюючого органу за місцем податкової адреси, відобразити у ній такий дохід і самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити зазначену суму податкового зобов'язання.

В порушення вказаних норм законодавства, позивач, ОСОБА_3, не включила до сукупного оподатковуваного доходу доходів за 2013 рік у вигляді додаткового блага від ТОВ «ОТП факторинг Україна» та не сплатила податок з доходів фізичних осіб з таких доходів у сумі 20113,47 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність винесення Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість встановлених порушень, які відображені в акті перевірки № 4547/1701/НОМЕР_2 від 05.11.2014 року та законність винесеного податкового повідомлення-рішення від 21 листопада 2014 року № . Позовні вимоги позивача щодо скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області зняти заборону відчуження майна та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів рухомого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 93.1 ст. 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку: 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Відповідно до п. 93.2 ст. 93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Таким чином, вищенаведений перелік підстав припинення податкової застави є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Оскільки, наразі, жодної з вказаних подій не відбулося у ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відсутні підстави для зняття заборони відчуження майна та виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів рухомого майна.

Крім того, суд зазначає. що позивачем не надано до суду доказів того, що на майно ОСОБА_3 взагалі було накладено заборону відчуження та включено Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів рухомого майна.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області зняти заборону відчуження майна та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів рухомого майна.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" .

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, враховуючи часткову сплату судового збору у сумі 182,70 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № від 09.02.2015 року, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 суму судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру в розмірі 1644,30 грн. на користь Державного бюджету України.

Крім того, у зв'язку з тим, що позивачем у позовній заяві було заявлено позовні вимоги і майнового і не майнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з позивача суму судового збору за подання адміністративного позову не майнового характеру, а саме 73,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 1717,38 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлено 17.04.2015 року.