Справа № 816/1332/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Київ К/800/44173/14

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Полтавській області до Козельщинської селищної ради Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Державна фінансова інспекція в Полтавській області (надалі - позивач, Інспекція) звернулась до суду з позовом до Козельщинської селищної ради (надалі - відповідач, Рада), в якому просила зобов'язати відповідача виконати пункт 2, 3 вимоги про усунення виявлених ревізією порушень від 30 серпня 2013 року № 01-14/2573.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, Інспекція звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила скасувати судові рішення попередніх інстанції та прийняти нове рішення.

Вказала, що вимога органу державного фінансвого контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і тому вона є обов'язковою до виконання.

На думку позивача до виключної компетенції податкових органів належить саме вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу, який у цьому випадку може виникнути у орендаря земельних ділянок, а не у Ради, яка є орендодавцем.

Радою надіслані заперечення на дану касаційну скаргу, в яких зазначено,що скарга є необґрунтованою, а рішення судів попередніх інстанцій законними.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у травні - серпні 2013 року Кременчуцькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову виїзну ревізію виконання селищного бюджету відповідача за період з 1 березня 2011 року по 30 квітня 2013 року, за результатами якої 22 серпня 2013 року складено акт № 01-21-122 від.

30 серпня 2013 року Кременчуцькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією відповідачу пред'явлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень № 01-11/2573 (надалі - Вимога).

Пунктом 2 Вимоги зобов'язано відповідача забезпечити надходження до доходної частини селищного бюджету плати за користування землями на загальну суму 17916,99 грн., як передбачено умовами договорів на оренду землі, укладених Радою з користувачами земельних ділянок, в тому числі: Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Відродження» на суму 993,12 грн., від Госпрозрахункового підприємства «Заготівельник» на суму 3459,93 грн., від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «Укркомцентр» на суму 13463,94 грн.

Пунктом 3 Вимоги зобов'язано відповідача забезпечити надходження до селищного бюджету плати за користування земельними ділянками (без укладення договірних відносин) за період з 1 жовтня 2011року по 30 квітня 2013 року від Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження» на суму 8262,78 грн. та за період з 1 березня 2011 року по 30 квітня 2013 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Агрооб`єднання фермерських господарств «Еліта» на суму 19288,88 грн.

Враховуючи невиконання Радою пунктів 2, 3 Вимоги, Інспекція звернулась до суду із позовом про зобов'язання забезпечити надходження до бюджетів недоотриманої суми орендної плати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що позивач в даній справі позбавлений повноважень зобов'язувати підприємства, установи або організації виконувати вимоги про усунення недоліків, видані органом Державної фіскальної інспекції судовим шляхом в порядку пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі - Закон № 2939-XII) встановлено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 8 Закону № 2939-XII передбачено, що орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за:

виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Отже, законодавець чітко визначив повноваження органу державного контролю.

Відповідно до статті 9 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV (надалі - Закон N 161-XIV) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктами 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата); плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно із пунктом 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 19 1.1.2 пункту 19 1.1 статті 19 1 ПК України контролюючі органи, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів;

Розділ II ПК України про адміністрування податків, зборів, платежів визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі I цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

В пункті 41.4 статті 41 кодексу визначено, що інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що повноваження органів державної контрольно-ревізійної служби не розповсюджуються на здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Необхідно зазначити, що посилання Інспекції у касаційній скарзі на рішення Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі № 21-89а14 є необгрунтованим, оскільки судові рішення, які переглядались Верховним Судом України, стосувались придбання за державні кошти товарно-матеріальних цінностей за завищеними цінами, а не здійснення контролю за правильністю обчислення і справляння орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, колегія суддів приходить до висновків, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну Державної фінансової інспекції в Полтавській області відхилити, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.