Справа № 813/1338/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року № 813/1338/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представник позивача - не прибув,

представника відповідача - Віктюка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до публічного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" про стягнення податкового боргу,-

встановив:

Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - ДПІ у м. Ужгороді) звернулась до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" (далі - ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд") про стягнення податкового боргу у сумі 23769,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом в розмірі 23769,35 грн, яка виникла внаслідок несплати у передбачений законом строк узгоджених зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб, податку на прибуток приватних підприємств. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашена, просить стягнути таку в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, у пункті 2 прохальної частини позовної заяви зазначив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що податкові вимоги № 1/848 від 01.09.2009 року на суму боргу 4337,17 грн та № 2/969 від 14.10.2009 року на суму боргу 7729,65 грн були складені на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який припинив дію з 01.01.2011 року та не регулює правовідносини, що виникли між сторонами у зв'язку зі сплатою нового податкового боргу, який утворився після 01.01.2011 року, та порядок погашення якого визначається нормами Податкового кодексу України, якими передбачено обов'язкове направлення податкової вимоги на кожну суму боргу з кожного виду податку. Представник відповідача вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у запереченні на адміністративний позов та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд"зареєстроване як юридична особа у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Податковий борг відповідача відповідно до розрахунку податкового боргу станом на 11.03.2015 року становить 23769,35 грн і складається з:

1) податку на прибуток приватних підприємств в сумі 22,00 грн, згідно самостійно задекларованої суми податкових зобов'язань по податковій декларації з податку на прибуток підприємства від 31.01.2014 року;

2) земельного податку з юридичних осіб в сумі 23747,35 грн, згідно самостійно задекларованої суми податкових зобов'язань по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 16.01.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи ДПІ у м. Ужгороді виставило відповідачу першу податкову вимогу форми "Ю1" від 01.09.2009 року № 1/848 на загальну суму 4337 грн та другу податкову вимогу форми "Ю2" від 14.10.2009 року № 2/969 на загальну суму 7729,65 грн, які вручено платникові податків.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим же Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 цього ж Кодексу, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим же Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки контролюючий орган виносить податкову вимогу на кожну суму такого податкового боргу.

При цьому, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги, що повністю відповідає приписам п. 59.2 ст. 59 Податкового кодексу України.

Посилання позивача на те, що відповідачу надсилались податкові вимоги форми "Ю1" від 01.09.2009 року № 1/848 на загальну суму 4337 грн та форми "Ю2" від 14.10.2009 року № 2/969 на загальну суму 7729,65 грн, є необґрунтованими, оскільки вказані податкові вимоги були складені на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який припинив дію з 01.01.2011 та не регулює правовідносини, що виникли між сторонами у зв'язку зі сплатою нового податкового боргу, який утворився у 2014 році, та порядок погашення якого визначається нормами Податкового кодексу України, якими передбачено обов'язкове направлення податкової вимоги на кожну суму боргу з кожного виду податку.

Зі змісту п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України вбачається, що податкова вимога не надсилається платнику податку у випадку збільшення суми податкового боргу, якщо таке збільшення відбувається у межах того самого зобов'язання за тим самим періодом (наприклад, на суму пені або в порядку адміністративного оскарження).

Оскільки надіслання податкової вимоги платнику податку на кожну суму податкового боргу є обов'язковим для здійснення податковим органом його стягнення у судовому порядку, зважаючи на те, що предметом позову є стягнення податкового боргу ПАТ "Фірма "Нафтогазбуд" з земельного податку з юридичних осіб та податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, тобто за новий період, суд приходить до висновку, що позивач не дотримався процедури стягнення податкового боргу, передбаченої нормами Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 10.12.2014 року по справі № К/9991/23883/12.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 07.04.2015 р.