Справа № 2а-17297/11/2070
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2012 р. Справа № 2а-17297/11/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Бенедик А.П. , Курило Л.В.
за участю секретаря судового засідання Дерев`янко А.О.
Позивач - ОСОБА_1 .
Представник відповідача - Головаш П.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2012р. по справі № 2а-17297/11/2070
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати їй, як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 під час виконання обов`язків служби військовослужбовця, грошової компенсації за не отримане речове майно у розмірі 5803,62 грн.; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь грошову компенсації за не отримане речове майно у розмірі 5803,62 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вищезазначена бездіяльністю відповідача порушує її права і свободи як людини та громадянина у сфері соціального захисту військовослужбовців, гарантії яких закріплені в Конституції України та інших нормативно-правових актах.
Представник відповідача проти позову заперечував, з мотиву відсутності фінансування з Державного бюджету України на вказані цілі.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2012 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Конституції України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", Закону України "Про Збройні Сили України" з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді викладача кафедри загальновійськових та правових дисциплін військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого та 27.08.2010 р. під час виконання обов`язків військової служби у Збройних Силах України помер.
Так, ОСОБА_2 за час проходження військової служби перебував на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
У жовтні 2011 р. позивачка дізналася, що після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді грошової компенсації замість не отриманого ним під час проходження військової служби речового майна, що стало підставою для її звернення 22.10.2011 р. до відповідача з проханням про виплату цих коштів, в чому їй було відмовлено та надано довідку за № 285 від 17.11.2011 року про заборгованість в/ч НОМЕР_1 перед ОСОБА_2 по грошовій компенсації замість речового майна в розмірі 5803,62 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 та член його сім`ї, має право на соціальний захист у вигляді задоволення матеріальних потреб в даному випадку шляхом отримання грошової компенсації замість не отриманого її чоловіком речового майна, заборгованість по якому малася на час його смерті
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Позивач не пропустила терміну звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки в даному випадку передбачений частиною першою статті 99 КАС України шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів позивача згідно частин першої, третьої статті 103 КАС України починає перебіг з 28 листопада 2011 року (дата отримання позивачем відповіді наданої відповідачем) і спливає 28 червня 2012 року.
З даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась 19.12.2011 року.
Відповідно до ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000р. призупинена дія п.2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).
Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03.11.2006 року № 328-V, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено статтею 9-1 такого змісту: "Стаття 9-1. Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців
1. Продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
2. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України...."
Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. № 107-VI п.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виключено. Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі Щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 3 пункту 67 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. №107-VI. Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними.
Таким чином, з 22.05.2008 року, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року, діє редакція п.2 статті 9-1 вказаного Закону, в редакції до його скасування п. 3 ст. 63 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якою передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно Законами України визначаються - права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина, а також встановлюються: Державний бюджет України і бюджетна система України.
Ст.95 Конституції України передбачає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.
Виходячи з викладеного, колегія суддів зазначає, що в період проходження військової служби, померлий ОСОБА_2 мав право на забезпечення речовим майном, а з 22.05.2008 року мав право на забезпечення речовим майном або на отримання замість належних йому предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Колегія суддів зазначає, що право на отримання речового майна або грошової компенсації замість нього пов`язана з проходженням військової служби та є особистим правом військовослужбовця, нерозривно пов`язаним з ним, яке він не міг би нікому передати і за життя.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 за життя не звертався ні з заявою до відповідача, ні з позовом до суду з приводу захисту його порушених прав щодо неотримання речового майна або замість нього грошової компенсації. Отже не вважав, що його права порушено.
Крім того, колегія суддів зазначає, що грошова компенсація замість неотриманого речового майна не була нарахована ОСОБА_2 за його життя.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не має права на отримання грошової компенсації замість не отриманого речового майна, як дружина померлого під час виконання військової служби. Отже, позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2012 року по справі № 2а-17297/11/2070 прийнята з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2012р. по справі № 2а-17297/11/2070 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Курило Л.В.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: Калиновський В.А.

Повний текст постанови виготовлений 23.04.2012 р.