Справа № 0549/5692/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2015 р. м. Київ К/800/3366/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,
Малиніна В.В.,
Пасічник С.С.
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Торезького міського суду Донецької області від 15 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії по розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника Великої вітчизняної війни, відповідно до Закону України Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" при Управлінні праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області від 10 травня 2012 року щодо зняття з позивача статусу інваліда війни.

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 15 листопада 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року залишено без змін постанову Торезького міського суду Донецької області від 15 листопада 2012 року.

Позивач ОСОБА_1 не погодився з постановою Торезького міського суду Донецької області від 15 листопада 2012 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року і звернувся до суду з касаційною скаргою, в який просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

29 жовтня 2003 року по 11 квітня 2005 року проходив строкову військову службу, звільнений за станом здоров`я.

Згідно свідоцтва про хворобу 25 березня 2005 року військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 встановила причинний зв`язок травми з виконанням обов`язків військової служби (довідка про травму командира військової частини НОМЕР_2 № 15 від 25 лютого 2005 року).

21 червня 2005 року рішенням Міської комісії по розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника Великої Вітчизняної війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" при Управлінні праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області позивачу встановлено статус інваліда війни згідно пункту 2статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно довідки обласної МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково, травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

10 травня 2012 року рішенням Міської комісії по розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника Великої Вітчизняної війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" при Управлінні праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області з позивача знято статус інваліда війни, встановлений на підставі пункту 1 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", так як згідно зазначеної статті право на статус інвалід війни мають військовослужбовці, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофі, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами, вилучено посвідчення інваліда війни № НОМЕР_3 від 24 червня 2005 року. Позивачу рекомендовано звернутися до Сніжнянсько-Торезького міського військового Комісаріат Донецької області для встановлення статусу згідно Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно довідки Сніжнянсько-Торезького міського військового Комісаріату Донецької області виписок з історії хвороби, протоколів засідань Центральної військово-лікарняної комісії по встановленню причинного зв`язку; медичних висновків або службових розслідувань травм в період проходження військової служби позивача у військовому комісаріату не має.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача щодо зняття статусу інваліда війни від 10.05.2012 року, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З таким висновком суду попередніх інстанції погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України з огляду на наступне.

Виключний перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначено статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом частини першої і другої цієї статті до інвалідів війни віднесені особи, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII передбачено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни. Отже, за правилами цієї норми проходження строкової служби з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Надання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби, то суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про те, що ОСОБА_1 не може вважатися інвалідом війни.

Виходячи з наведеного, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позову, так як рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень є законними, вчиненими у відповідності до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС України.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Торезького міського суду Донецької області від 15 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

С.С. Пасічник