Справа № 806/6514/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Київ К/800/17456/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014

у справі № 806/6514/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Бердичівській м'ясокомбінат"

до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2013, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014, позов задоволено: визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 03.09.2013 № та № .

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2012, складено акт № 369/22-00/00443430 від 14.08.2013, в якому зафіксовано порушення позивачем: п. п. 135.1, 135.2, пп. 135.4.1 п. 135.4, пп. 135.5.5 п.135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. п. 138.2, 138.4, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на 337 979,00 грн. та зменшено суму від'ємного значення об'єкта від усіх видів діяльності за І квартал 2012 року у сумі 289 899,00 грн.

На підставі акта перевірки, 03.09.2013 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: № про зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за І квартал 2012 року на 289 899,00 грн., півріччя 2012 року - 146 445,00 грн., три квартали 2012 року - 438 376,00 грн., 2012 рік на 415475,00 грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємства на 337 979,00 грн. основного платежу та 26 181,00 грн. штрафних санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пунктів 135.1, 135.2 статті 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 135.5.4, 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи; суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

Відповідно до пункту 137.10 статті 137 Податкового кодексу України, суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. При розгляді справи судами були досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, пов'язані з рухом активів та виконанням зобов'язань між суб'єктами господарювання.

Таким чином, судами зроблено вірний висновок про те, що позивачем обґрунтовано сформовано показники рядка 03 декларації "Інші доходи" по господарським операціям з приватним підприємцем ОСОБА_2, тому нарахування зобов'язання по податку на прибуток і зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток з цих підстав є неправомірним.

Крім того, пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено судами, контролюючим органом в акті перевірки не вказано, по яким саме господарським операціям позивачем завищено витрати на 34 7167,00 грн. і не доведено відсутність у позивача документального підтвердження витрат у вказаній сумі.

З матеріалів справи вбачається, що за 2011 рік ПАТ "Бердичівський м'ясокомбінат" подавав податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за формою, затвердженою Наказом Державної податкової адміністрації України 28.02.2014 № 114, у якій в рядку 06.1 СВ відображено загальновиробничі витрати в сумі 419 642, 00 грн.

Також, матеріали справи свідчать, що 16.07.2013 позивачем була подана уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства, в якій загальновиробничі витрати в сумі 419 642,00 грн. відображені в рядку 05.1.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, враховуючи роз'яснення ДПА України (лист від 26 травня 2011 року N 14847/7/15-0317), виправлення самостійно виявлених помилок, що містяться у раніше поданих платником податкових деклараціях, шляхом подання нової декларації за минулі податкові періоди здійснюється після 01 січня 2012 року за формою декларації, передбаченої наказом N 1213 (абзац 1 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України), як і було зроблено позивачем.

Таким чином, посилання відповідача на порушення платником податку норм статей 138, 139 Податкового кодексу України судами вірно визнано необґрунтованим, так як перевіркою не встановлено факту завищення валових витрат, а саме, порушення ґрунтується на складанні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2011 рік, яка була подана до податкового органу у 2013 році за новою формою, тому нарахування зобов'язання по податку на прибуток та зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у цій частині є неправомірним.

Стосовно заниження валових доходів на 163 577, 00 грн. в акті перевірки зазначено, що підприємством не включено до складу доходів суми з вартості реалізованої продукції у сумі 163577,00 грн., у тому числі: за І квартал 2012 року - 58247,00 грн., три квартали 2012 року - 132472,00 грн., 2012 рік - 163577,00 грн. Такі висновки податковим органом зроблено на підставі звірки даних головної книги за 2012 рік з даними податкової звітності з податку на прибуток згідно з бухгалтерськими проводками та встановлені розбіжності.

Відповідно до норм чинного законодавства, підставою для включення до витрат є наявність розрахункових, платіжних та інших документів, що підтверджують такі витрати.

Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що сума неврахованих витрат (252100,00 грн.) значно перевищує суму занижених валових доходів (163577,00 грн.), у зв'язку із чим суди дійшли вірного висновку, що не виникає база оподаткування і за результатами перевірки не можуть бути нараховані податкові зобов'язання з таких підстав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками судів відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 03.09.2013 № та № .

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів, не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області - відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль