Справа № 816/627/15-а
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/627/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Клодяжного Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Біленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що відповідачем протиправно ставиться їй у вину порушення вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Вважає, що фактично вказані порушення не мали місця, а висновки відповідача є помилковими, оскільки анулювання (прощення) банком заборгованості (пені) за договором про надання кредиту не є тотожним отриманому додатковому благу, зокрема, та доходу взагалі, тому відповідна сума не підлягає оподаткуванню. Наголошувала, що прощену суму пені не отримувала фактично, така сума не збільшила загальний майновий стан позивача та не забезпечила приріст активів. Наполягала, що підстави для сплати податку у цьому випадку відсутні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Вказував на те, що сума анульованого (прощеного) кредитором боргу є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, котрий підлягає оподаткуванню в порядку, встановленому абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 цього кодексу. Зазначав, що позивачем не оподатковано дохід, отриманий у вигляді суми анульованого (прощеного) кредитором боргу, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету, у зв'язку із чим контролюючим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб і визначено штрафні санкції.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15 вересня 2014 року по 19 вересня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_3, і.п.н. НОМЕР_2, щодо повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи з фізичних осіб за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2 (а.с. 8-14), яким встановлено факт порушення позивачем вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до несплати суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 104716,46 грн.

З матеріалів справи вбачається, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2, пов'язані з невідображенням ОСОБА_3 у річній податковій декларації за 2013 рік суми отриманого доходу у вигляді анулювання (прощення) боргу (додаткового блага) за договором із ТОВ "Кредитні ініціативи", а також несплатою податку з цього доходу.

На підставі акта перевірки від 26 вересня 2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_2 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № /11799 (а.с. 15) про збільшення гр. ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 130895,58 грн., в тому числі: за основним платежем 104716,46 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 26179,12 грн.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2014 року № /11799, оскаржив останнє до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

25 липня 2008 року між позивачем та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір № 1602/0708/71-041 (а.с. 25-32). Згідно умов зазначеного договору, ВАТ "Сведбанк" зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 92000,00 дол. США, що еквівалентно 445537,60 грн. на строк з 25 липня 2008 року по 10 липня 2036 року включно.

28 листопада 2012 року ВАТ "Сведбанк" на підставі договору факторингу відступлено право грошової вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 ТОВ "Факторингова Компанія "Вектора Плюс" (а.с. 33).

Судом встановлено, що ТОВ "Факторингова Компанія "Вектора Плюс" на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року право грошової вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 відступлено на користь ТОВ "Кредитні ініціативи".

11 вересня 2013 року між позивачем (Боржник) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Кредитор) укладено Додатковий договір до Кредитного договору від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 (далі за текстом - Додатковий договір) про припинення зобов'язань переданням відступного (а.с. 35-38).

Зазначеним Додатковим договором визначено суму заборгованості гр. ОСОБА_3 в розмірі 117819,17 грн.

Пунктом 1.2 Лодаткового договору передбачено, що первісні зобов'язання припиняються переданням Боржником Кредиторові відступного. Відступним за даним додатковим договором є грошові кошти в національній валюті України в сумі 324400,00 грн./п. 1.3 Додаткового договору/.

Згідно пункту 2.1 Додаткового договору з дати отримання Кредитором грошових кошів, які передані Боржником Кредитору в якості відступного в сумі 324400,00 грн. за рішенням Кредитора здійснюється анулювання залишку боргу за Кредитним договором від 25 липня 2008 року № 1602/0708/71-041 в сумі 617328,62 грн.

За умовами вказаного пункту, після отримання Кредитором грошових коштів у сумі 324400,00 грн. припиняються всі та кожне із зобов'язань, визначених Кредитним договором, а сам Кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 передала відступне Кредиторові шляхом перерахування суми в розмірі 324400,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ "Кредитні ініціативи", що підтверджується квитанцією від 11 вересня 2013 року (а.с. 39).

Крім того, у пункті 3.2 Додаткового договору закріплено, що Боржник заявляє і гарантує те, що всі зобов'язання, які пов'язані зі сплатою податків, зборів та/чи будь-яких інших обов'язкових платежів до бюджетів будь-якого рівня чи державних цільових фондів, та які стосуються Боржника і можуть виникнути на підставі даного Договору, Боржник виконує самостійно. Підписанням цього договору Боржник підтверджує, що він повідомлений Кредитором про анулювання боргу за Кредитним договором в сумі, вказаній в пункті 2.1 цього договору, за самостійним рішенням Кредитора.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 92-93), податковим агентом ТОВ "Кредитні ініціативи" в 2013 році подано до контролюючого органа звіт за формою 1-ДФ, у якому відображено факт отримання доходу фізичною особою ОСОБА_3 в сумі 617328,62 грн. (ознака доходу 126 - додаткове благо).

У судовому засіданні представник позивача звертав увагу на те, що позивачем повернуто більше коштів, ніж отримано за кредитним договором, що підтверджується копіями квитанцій на загальну суму 540611,09 грн. (а.с. 56-86), та стверджував, що фактичного збільшення загального майнового стану ОСОБА_3 не відбулось, у зв'язку із чим об'єкт оподаткування у спірному випадку відсутній.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У силу положень пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до визначення, наданого у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За положеннями підпункту 176.1 пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

За змістом пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшує суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно із пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З урахуванням зазначених вище норм Податкового кодексу України суд констатує, що обов'язок щодо самостійного декларування та сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

доведення рішення кредитора щодо анулювання (прощення) боргу до боржника шляхом або надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, або укладення відповідного договору, або надання повідомлення під розписку;

включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

У той же час, доводи позивача про те, що прощений у цьому випадку борг є скасованою сумою щтрафів та пені і безпосередньо не отримувався нею, у зв'язку із чим відповідна сума не є доходом, - суд відхиляє, оскільки борг як такий включає в себе у тому числі і суму нарахованої пені, а отже прощення боргу, відповідно, включає у себе більш вузьке поняття прощення нарахованої суми пені.

Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що у випадку, який розглядається, дотримано усіх передумов необхідних для включення до загального річного оподатковуваного доходу позивача суми прощеного кредитором боргу, як-то передбачено у абзаці "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (наявність прощеного боргу; повідомлення кредитором боржника шляхом укладення договору; включення суми прощеного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано).

Оскільки позивач не включив до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларувала суму доходу у вигляді прощеного боргу у розмірі 617328,62 грн., не сплатила податкових зобов'язань із вказаної суми, то контролюючий орган обґрунтовано та правомірно самостійно нарахував гр. ОСОБА_3 податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 104716,46 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції 26179,12 грн.

За правилами статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що відповідач, у випадку, який розглядається, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

За викладеного вище суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

В той же час, за правилами частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

У випадку, який розглядається, позовні вимоги є майновими, а їх розмір становить 130895,58 грн. Оскільки 2 відсотки від такої суми складає 2617,92 грн., то розмір судового збору становить 261,80 грн., враховуючи, що він не може бути меншим за 1,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач, як видно із квитанції від 19 лютого 2015 року № 95 (а.с. 4), сплатив судовий збір у сумі 261,80 грн., відтак сума судового збору, яка підлягає стягненню із ОСОБА_3 до Державного бюджету України становить 2356,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, 39600) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 2356 (дві тисячі триста п'ятдесят шість) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2015 року.

Суддя Г.В. Костенко