Справа № 2а-2244/11/1370
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/800/7081/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації автомобілів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо першої державної реєстрації в Україні 30 квітня 2009 року автомобіля Mercedes Benz Sprinter 412 з об'ємом двигуна 2874 куб. см. 1996 року випуску за державним номерним знаком НОМЕР_1 та 06 червня 2009 року автомобіля Mercedes Benz Vito 108 CDI з об'ємом двигуна 2148 куб. см. 2000 року випуску за державним номерним знаком НОМЕР_2 і скасувати таку реєстрацію, зобов'язавши відповідача зняти ці автомобілі з обліку.

В обґрунтування позову зазначив, що жодних документів щодо реєстрації транспортних засобів в органи Державної автомобільної інспекції не подавав, рішення про реєстрацію прийняті відповідачем з порушенням встановленого законом порядку такої реєстрації, оскільки орган реєстрації не пересвідчився в особі, що реєструвала автомобілі, і зареєстрував автомобілі без сплати податку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на ім'я ОСОБА_4 зареєстровано 30 квітня 2009 року автомобіль марки Mersedes Benz Sprinter 412, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 06 травня 2009 року автомобіль марки Mersedes Benz Vito 108CDI, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 22 квітня 2009 року видано довіреність ОСОБА_5 з правом придбати на ім'я позивача і за його кошти та експлуатувати автомобіль будь-якої марки, за ціною та на умовах і на розсуд повіреного, перегнати придбаний автомобіль в Україну, бути представником позивача на митниці з питань проходження митного контролю, отримання митного свідоцтва, представником в органах ДАІ з питань реєстрації придбаного автомобіля, отримання реєстраційних документів та реєстраційних номерів. Також позивачем 02 травня 2009 року видано довіреність ОСОБА_6 з правом розпоряджатися транспортним засобом марки Mersedes Benz Sprinter 412, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підстав, передбачених пунктом 40 постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» для скасування реєстрації вказаних у позовній заяві транспортних засобів немає. При цьому, спростовуючи доводи позивача, що реєстрація ТЗ не могла проводиться без сплати податку, суди попередніх інстанцій зазначили, що у матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату позивачем податку з власників транспортних засобів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Державна реєстрація транспортного засобу відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Частиною четвертою статті 5 цього ж Закону встановлено, що фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (частина 6 статті 5 вказаного Закону).

Таким чином, оскільки обов'язковою умовою реєстрації транспортного засобу є попередня сплата податку з власників транспортних засобів, для повного та всебічного розгляду справи слід встановити, на підставі яких документів були зареєстровані автомобілі та чи наявні в матеріалах реєстраційних справ транспортних засобів квитанції про сплату відповідного податку перед здійсненням реєстрації, оскільки проведення такої без сплати податку є порушенням вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Спростовуючи доводи позивача про несплату належних при реєстрації автомобілів податків, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наявності в матеріалах справи копій квитанцій про сплату позивачем податку з власників транспортних засобів 30 квітня 2009 року в сумі 28 740 грн. та 06 травня 2009 року в сумі 21480 грн.

Проте, дійшовши такого висновку, суди не надали оцінки наявному в матеріалах справи листу ПАТ «Комерційний банк Приватбанк» від 12 квітня 2011 року № 30.1.0.0/2 - 110328/575, в якому зазначено, що за 30 квітня 2009 року та 06 травня 2009 року факт платежів у сумі 28 740 грн. та 21480 грн. не підтверджено.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій в судових рішеннях не зазначено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про сплату податку під час реєстрації транспортних засобів, враховуючи, що це має істотне значення при вирішенні спору з огляду на заперечення позивачем факту подачі заяв про реєстрацію транспортних засобів.

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

У справі, що розглядається, суди не з'ясували, чи проведено державну реєстрацію транспортних засобів на підставі особисто поданих заяв власника-позивача, і документів, що посвідчують його особу, та документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, згідно зазначеного вище Порядку.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства Україниє підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало