Справа № 676/16/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/16/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Стельмаха Д.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

07 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:секретаря судового засідання Бондаренко С.А.,

за участю: представника відповідача Моргун Наталії Василівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі та ОСОБА_4 на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подали апеляційні скарги.

Позивач просила змінити постанову в частині початку періоду, з якого її право підлягає захисту, а відповідач просив скасувати постанову та винести рішення про відмову в задовленні позовних вимг в повному обсязі.

В судовому засіданні преставник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовільнити.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач з 11.01.2011 року знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі і отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 85 відсотків суми її посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом "Про державну службу". В червні 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, з урахуванням довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року № 5-1, а також довідки, відповідно до якої її винагорода за вислугу років складає 35%. Однак, відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивачу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу повинна бути перерахована, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Колегія суддів погоджується за такими висновками суду першої інстанції, проте вважає, що постанову слід скасувати, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", №3723-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI, яким внесено зміни до Закону №3723-XII зокрема до статті 37, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до ст.37 Закону № 3723-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення частини третьої ст.37 Закону №3723-XII щодо призначення державним службовцям пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків посадового окладу, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону № 1166-VII втратили чинність положення ст.37 Закону №3723-XII, щодо призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії державним слубовцям регулює ст. 37-1 Закону №3723-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ та № 1166-VII змін не зазнали.

Згідно ст.37-1 Закону №3723-XII, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким, чином, з 01 жовтня 2011 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону №3723-XII, з застосовуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто ст.37 Закону №3723-XII в редакції до внесення змін Законами N 3668-VI та № 1166-VII .

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначено, що виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року у справі № 21-3а14, на яку також посилається суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З наданої позивачем довідки № 159/05-055 (а.с.12-14) вбачається, що на всі виплати включені в довідку нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, з довідки № 158/05-055 (а.с.15) вбачається, що до складових заробітної плати позивача також входила винагорода за вислугу років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" в розмірі 35% .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов'язку включити в перерерахунок пенсії позивача заробітню плату, з врахуванням всіх видів оплати праці які позивач отримувала перед виходом на пенсію і на які нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції невірно визначився з початком періоду, з якого порушене право позивача підлягає захисту, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається (перераховується) з дня звернення за пенсією.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 13.06.2014 року і отримала від відповідача відповідь-відмову 16.06.2014 року.

Однак, судом першої інстанції, не враховано тієї обставини, що позивач звернулась до суду за захистом порушеного права тільки 12.01.2015 року, тобто пізніше ніж через шість місяців з моменту отримання відомостей про предмет позову.

Крім того, суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою позовні вимоги за період з 13.12.2013 по 12.06.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, лля звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 13.12.2013 року по 12.07.2014 року, слід залишити без розгляду.

Як пояснила представник відповідача, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в відкритому судовому засіданні, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_4 були наявні відомості про складові заробітної плати, на які останньою сплачувались страхові внески, ще до подання нею заяви про перерахунок пенсії, а тому відповідач мав можливість здійснити перерахунок пенсії позивачу з моменту виникнення у неї права на такий перерахунок.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що право позивача на перерахунок пенсії, підлягає захисту, в межах встановленого законодавством шестимісячного строку звернення до суду.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно звільнив позивача від сплати судового збору, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту п. 13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Слід звернути увагу на те, що в даному пункті мова йде виключно про подання позовної заяви про безпосереднє відшкодування заподіяної шкоди, без об'єднання з вимогами вирішити публічно-правовий спір.

Крім того, на момент подачі такого позову, факт протиправності рішення, дій чи бездіяльності вищезазначених органів, їх посадових або службових осіб, якими особі заподіяна ймовірна шкода, має вже бути встановлений.

Таким чином, застосувати положення п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» можливо тільки в разі подання позовної заяви про безпосереднє відшкодування заподіяної шкоди, без об'єднання з вимогами вирішити публічно-правовий спір в порядку цивільного або господарського судочинства.

В даному ж позові позивачем в порядку адміністративного судочинства тільки ініціюється судовий спір щодо визнання незаконною такої бездіяльності відповідача та, одночасно з вимогою вирішити такий публічно-правовий спір, заявляється вимога щодо відшкодування шкоди, що не дає можливості застосувати положення п. 13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а отже в данному випадку слід сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI, судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру справляється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (73,02 грн.), а за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви (36,58 грн.).

Відповідно до ч.6 ст.94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги - підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції--скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі щодо відмови ОСОБА_5 в перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням всіх видів оплати праці на які нараховувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язання здійснити такий перерахунок за період з 13.12.2013 року по 12.07.2014 року, -залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовльнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі щодо відмови ОСОБА_5 в перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням всіх видів оплати праці на які відповідно до Законів України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 13.07.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі здійснити ОСОБА_5 перерахунок пенсії державного службовця з розміру пенсії 85 %, встановленого ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), з врахуванням всіх видів оплати праці на які відповідно до Законів України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 159/05-055 від 14.05.2014 року, виданої Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області та довідки № 158/05-055 від 14.05.2014 року, виданої Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області починаючи з 13.07.2014 року, з урахуванням виплачених сум, по день припинення такого права.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 до Державного бюджету України 73,02 грн. судових витрат (судовий збір).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 квітня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.