Справа № 818/1085/15
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 р. Справа №818/1085/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника позивача - Романюк А.В.,

представника відповідача - Шаповал Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1085/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумысвязь" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Сумысвязь») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував висновок посадових осіб податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства за результатами господарських операцій з ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс» за липень 2014 року, оскільки дані операції є безтоварними. Разом з тим, позивач зазначив, що господарські операції з вказаними контрагентами носили реальний характер та підтверджуються первинними документами, які були надані податковому органу під час перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, визначених у письмових запереченнях (а.с.135-138) та зазначив, що причиною донарахування зобов'язання з податку на додану вартість стало зменшення за результатами перевірки позивача податкового кредиту з податку на додану вартість у загальному розмірі 112176,00 грн., по операціях з ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс», оскільки по даних правочинах документи бухгалтерського та податкового обліку складались без мети реального настання правових наслідків.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Сумысвязь» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, за результатами якої складено акт від 03.11.2014 за №4386/22-04/32462552/449 (а.с.11-34).

За наслідками перевірки ДПІ у м. Сумах прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2014, згідно якого підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 112176,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 28044,00 грн. (а.с.35).

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства за результатами господарських операцій з ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс», проведених в липні 2014 році. Так проведеною перевіркою господарських операцій з кожним контрагентом встановлено: «вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат податкового кредиту, які не мають реального характеру» (а.с.17, 21,24,25,28).

Такий висновок відповідачем зроблено на підставі податкової інформації про формування ТОВ «Сумысвязь» податкового кредиту за рахунок «ризикових» підприємств - постачальників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Між ТОВ «Бабани-Трейд» (Продавець) та ТОВ «Сумысвязь» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №35 від 01.07.2014 (а.с.36-37). Відповідно до умов вказаного договору Продавець зобов'язується передати належний йому товар у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. За даним договором поставлялись будівельні матеріали та товарно-матеріальні цінності для використання у будівельній діяльності.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується копіями податкових накладних №103 від 01.07.2014, №104 від 07.07.2014, №105 від 09.07.2014, №106 від 09.07.2014, №107 від 22.07.2014, №108 від 22.07.2014, №109 від 22.07.2014, №110 від 22.07.2014 (а.с.40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54) та видаткових накладних №ББ000000176 від 01.07.2014, №ББ000000177 від 07.07.2014, №ББ000000178 від 09.07.2014, №ББ000000179 від 09.07.2014, №180 від 22.07.2014, №ББ000000181 від 22.07.2014, №ББ000000182 від 22.07.2014, №183 від 22.07.2014 (а.с.39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53) на загальну суму 177745,97 грн., у тому числі ПДВ 29624,33 грн. На труби азбестоцементі було надано документ про якість №229 (а.с.57).

Оплата товару здійснена частково за платіжним дорученням №169 від 19.08.2014 в сумі 147745,97 грн. в т.ч. ПДВ 24624,33 грн. (а.с.38).

Транспортування придбаного товару здійснювалось перевізником ОСОБА_3, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних від 22.07.2014 за №180, від 23.07.2014 за №176 (а.с.55,56).

Також між ТОВ «Еріал Плюс» (Позичкодавець) та ТОВ «Сумысвязь» (Користувач) було укладено договір позички №28/1 від 20.05.2014, за яким Позичкодавець надає у безоплатне користування, а Користувач отримує у позичку бітум нафтовий дорожній у кількості 12,4т (а.с.58).

Даний товар був переданий ТОВ «Сумысвязь» згідно акта приймання-передачі №1 від 20.05.2014 (а.с.59) та поставлений на адресу підприємства позивача перевізником ОСОБА_4 за товарно-транспортною накладною від 21.05.2014 (а.с.60).

Згодом, через неможливість повернення товару у необхідній кількості через використання його у власній господарській діяльності, підприємством позивача було прийнято рішення про викуп цього бітуму у ТОВ «Еріал Плюс», у зв'язку з чим між ТОВ «Еріал Плюс» (Постачальник) та ТОВ «Сумысвязь» (Покупець) було укладено договір постачання №32/1 від 01.07.2014 (а.с.61-62), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язувався постачати бітум нафтовий дорожній з необхідними супроводжувальними документами та передавати товар у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти товар та здійснити оплату за нього у повному обсязі на умовах даного Договору.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується копіями податкових накладних №702001 від 02.07.2014, №707005 від 07.07.2014 (а.с.65, 67) та видаткових накладних №111 від 02.07.2014, №110 від 07.07.2014 (а.с.64,66) на загальну суму 101676,96 грн., у тому числі ПДВ 16946,16 грн. На вказаний товар було надано сертифікат відповідності (а.с.60).

Оплата товару здійснена частково за платіжним дорученням №190 від 04.09.2014 в сумі 20000,00грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн. (а.с.63).

Крім того між ТОВ «Бонус Інформ» (Продавець) та ТОВ «Сумысвязь» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №37 від 14.07.2014 (а.с.69-72). Відповідно до умов вказаного договору Продавець зобов'язується передати на умовах договору товар у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього повну вартість протягом 2-х місяців з моменту підписання договору. За даним договором поставлялись товарно-матеріальній цінності для використання у будівельній діяльності, найменування, кількість, асортимент та ціна яких зазначена в додатку №1 до договору (а.с.72).

Виконання умов зазначеного договору підтверджується копіями податкових накладних №503 від 14.07.2014, №504 від 18.07.2014, №505 від 21.07.2014, №506 від 21.07.2014, №507 від 21.07.2014, №508 від 21.07.2014, №509 від 21.07.2014, №511 від 21.07.2014, №510 від 21.07.2014, №512 від 21.07.2014, №513 від 21.07.2014, №514 від 21.07.2014, №515 від 21.07.2014, №516 від 23.07.2014, №517 від 23.07.2014, №518 від 25.07.2014, №519 від 25.07.2014 (а.с.76,78,80,82,84, 86,88,90,92,94,96,98,100,102,104,106, 108) та видаткових накладних №БН000000560 від 14.07.2014, №БН000000561 від 18.07.2014, №БН000000562 від 21.07.2014, №БН000000563 від 21.07.2014, №БН000000564 від 21.07.2014, №БН000000565 від 21.07.2014, №БН000000566 від 21.07.2014, №БН000000567 від 21.07.2014, №БН000000568 від 21.07.2014, №БН000000569 від 21.07.2014, №БН000000570 від 21.07.2014, №БН000000571 від 21.07.2014, №БН000000572 від 21.07.2014, №БН000000573 від 23.07.2014, №БН000000574 від 23.07.2014, №БН000000575 від 25.07.2014, №БН000000576 від 25.07.2014 (а.с.75,77,79,81,83,85,87,89,91,93,95,97,99,101, 103,105,107) на загальну суму 206902,11 грн., у тому числі ПДВ 34483,68 грн. На люк садовий, труби азбестоцементні, котел твердопаливний було надано паспорт (а.с.111), документ про якість №112 (а.с.112), технічний паспорт (а.с.113-121).

Оплата товару здійснена у повному обсязі за платіжними дорученнями №170 від 19.08.2014 в сумі 56902,11грн. в т.ч. ПДВ 9483,69грн. та за №183 від 26.08.2014 в сумі 150000,00грн. в т.ч. ПДВ 25000,00грн. (а.с.73,74).

Транспортування придбаного товару здійснювалось перевізником ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6 та ПП ОСОБА_7, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних від 14.07.2014 за №560, від 23.07.2014 за №564, від 25.07.2014 за №566 (а.с.109,110,148).

Також між ТОВ «Гетьман» (Продавець) та ТОВ «Сумысвязь» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №36 від 02.07.2014 (а.с.122). Відповідно до умов вказаного договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця належний Продавцю товар згідно Специфікації, а саме: бетономішалка, битовка будівельна, кондиціонер, підіймач автомобільний (а.с.123), а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах Договору.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується копіями податкових накладних №371 від 02.07.2014, №372 від 04.07.2014, №373 від 25.07.2014, №374 від 30.07.2014 (а.с.126,128,130,132) та видаткових накладних №ГМ000000393 від 02.07.2014, №ГМ000000394 від 04.07.2014, №ГМ000000395 від 25.07.2014, №ГМ000000396 від 30.07.2014 (а.с.125,127,129,131) на загальну суму 186732,00грн., у т.ч. ПДВ 31122,00 грн.

Оплата товару здійснена частково за платіжним дорученням №166 від 13.08.2014 в сумі 145000,00грн., в т.ч. ПДВ 24166,67грн. (а.с.124).

Транспортування придбаного товару здійснювалось перевізником ПП ОСОБА_5, що підтверджується копією товарно-транспортної накладної від 30.07.2014 за №560 (а.с.133).

Придбаний у ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс» товар був поставлений на склад підприємства позивача та у подальшому використаний у власній підприємницькій діяльності, зокрема, при проведенні будівельних робіт, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 205 за липень 2014рік, актами приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014рік, копією наказу про встановлення строків користування використання основних засобів від 01.08.2014р. за №28 з додатком, копією акту про списання товарів від 31.07.2014 за №7, копіями актів приймання-передачі основних засобів (а.с.163-186). При цьому, як вбачається із оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 (а.с.187) заборгованість перед постачальниками за поставлені товари, які оплачені частково, на даний час обліковується згідно бухгалтерського обліку ТОВ «Сумысвязь».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс» носили реальний характер та були фактично виконані, що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов'язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов'язання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що «платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».

Окремо варто зауважити щодо тверджень посадових осіб податкового органу про надання на перевірку товарно-транспортних накладних з деякими вадами у їх оформленні.

Так, законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.

Законом України "Про автомобільний транспорт" визначені засади організації та діяльності автомобільного транспорту, у відповідності до статті 48 якого визначений перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, частина 2 вказаної норми Закону встановлює, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом водіями може використовуватися, як товарно-транспортна накладна, так й інший визначений законодавством документ, використання якого може здійснюватися як поряд з товарно-транспортною накладною, так і без неї.

Видаткова накладна - це первинний бухгалтерський документ, за допомогою якого суб'єкт господарської діяльності може здійснити реалізацію готової продукції та товарів, матеріалів та основних засобів, відвантажити товари на комісію та надати послуги, складення якого передбачено статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Як наслідок, наявність у позивача видаткових накладних на поставлений товар є документальним підтвердженням відвантаження позивачу постачальниками придбаних матеріальних цінностей. Наявність видаткових накладних, в сукупності з іншими дослідженими доказами підтверджує факти поставок товарів позивачу.

З урахуванням наведених правових норм, суд дійшов висновку, що доводи посадових осіб податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за липень 2014 року на суму податку на додану вартість у розмірі 112176,00 грн. є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що господарські операції ТОВ «Сумысвязь» з ТОВ «Гетьман», ТОВ «Бонус Інформ», ТОВ «Бабани-Трейд», ТОВ «Еріал Плюс» носили реальний характер та були фактично виконані, у зв'язку з чим, позивач цілком правомірно сформував податковий кредит з ПДВ за такими господарськими операціями.

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2014 не відповідає вимогам чинного законодавства, ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 280,44 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.366396789.1 від 26.03.2015 (а.с.3).

Отже, позивачу відшкодовується із Державного бюджету України сума судового збору в розмірі 280,44 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сумысвязь" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах № від 14.11.2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумысвязь" () витрати зі сплати судового збору в сумі 280,44 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 16.04.2015 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов