Справа № 485/2319/14-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 485/2319/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лисенко М.Є.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Домусчі С.Д.,

судді - Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області про скасування рішення від 22 жовтня 2014 року № 17/11.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірного рішення.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року вищенаведений позов було задоволено. Скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка отримує пенсію за віком. При цьому, стаж роботи позивачки з 4 квітня 2002 року по 31 грудня 2003 року в Снігурівській виправній колонії № 5 для цілей призначення пенсії було зараховано у подвійному розмірі (ст. 60 Закону України «про пенсійне забезпечення»).

Рішенням відповідача від 22 жовтня 2014 року № 17/11 було приведено у відповідність пенсійну справу позивачки, шляхом не зарахування вищенаведеного періоду роботи позивачки у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 року № 2586-III передбачено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу; протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.

Частиною 1 ст. 23 вищенаведеного Закону передбачено, що працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсій страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, періоди страхової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 4 квітня 2002 року по 31 грудня 2003 року працювала медичною сестрою в Снігурівській виправній колонії № 5.

Наказом МВС УССР від 27 червня 1983 року № 119 було реорганізовано колонію де працювала позивачка в виправно-трудову колонію суворого режиму № 5 (попередня назва колонії) для відбування покарання чоловіків, які хворіють закритими формами туберкульозу легень. Зазначена колонія мала стаціонар на 100 ліжок. Засуджені направлялися у колонію саме на лікування /а.с. 37/.

Таким чином, усі підстави для зарахування стажу роботи позивачки у подвійному розмірі з 4 квітня 2002 року по 31 грудня 2003 року медичною сестрою у в Снігурівській виправній колонії № 5 в наявності. Тобто, спірне рішення є протиправним.

Окрім того, судом першої інстанції було стягнуто на користь позивачки 423 гривень (73 гривні - судовий збір та 350 гривень - витрат на правову допомогу) судових витрат.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Статтею 90 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Частиною 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судовий збір - 73,08 гривень.

Правова допомога: вивчення документів та складання позовної заяви - 150 гривень, участь у двох судових засіданнях - 200 гривень.

Обґрунтованість вищенаведених судових витрат підтверджується квитанціями, договором, розрахунком вартості послуг, позовною заявою з додатками, журналами судових засідань, копіями дипломів та свідоцтв /а.с. 1, 2-16, 41, 44, 45-48, 49, 50, 53/.

Окрім того, загальна сума правової допомоги є значно меншою ніж граничні розміри встановлені нормами вищенаведеного законодавства.

Отже, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, п.1 ч.1 ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про скасування рішення від 22 жовтня 2014 року № 17/11 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /С.Д. Домусчі/

/О.О. Кравець/