Справа № 814/2956/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

03 березня 2015 року Справа № 814/2956/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Явкинський елеватор", вул. Центральна, 1/б,Добре,Баштанський район, Миколаївська область,56156

доБаштанської міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області Державної податкової служби, вул. М.Аркаса, 2,Баштанка,Баштанський район, Миколаївська область,56101

проскасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПАТ "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144 027 грн.,
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Явкинський елеватор» (далі-позивач, ПАТ) звернулось до суду з позовом до Баштанської міжрайонної державної податкової інспекції у Миколаївській області Державної податкової інспекції (далі-відповідач, ДПІ, податкова) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії ДПІ щодо визнання в акті перевірки від 20 травня 2011 року правочинів, укладених позивачем з: ТОВ «Промспецтор», ТОВ «Де-Лонга», ТОВ Холдінговая компанія «Агротехтрейд», ТОВ «Ковальзернотрйд», ТОВ «Шер К», ТОВ «Контрол- Ком» нікчемними та такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків;

- визнати протиправними дії МДПІ у Баштанському районі, які полягають у встановленні в акті перевірки від 20 травня 2011 року обставин щодо відсутності йому поставок від ТОВ «Промспецтор», ТОВ «Де-Лонга», ТОВ Холдінговая компанія «Агротехтрейд», ТОВ «Ковальзернотрейд», ТОВ «Шер К», ТОВ «Контрол- Ком»;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2011 року за №, яким здійснено донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 291 611 грн.

- скасувати податкове повідомленя-рішення №, яким здійснено донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 824 561 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21.08.2014 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.11.2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013 року по справі № 2а-4830/11/1470 - скасовано в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПАТ "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144 027 грн., справу в цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Отже, предметом розгляду даної справи є позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПАТ "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144 027 грн.

В обґрунтування своєї позовної вимоги позивач зазначив, що здійснення господарських операцій за договорами укладеними між позивачем та його контрагентами підтверджено документально, а тому висновки акту перевірки про нікчемність правочинів є необґрунтованими, а відтак податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПАТ "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144 027 грн. є протиправним.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи свої заперечення тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПАТ "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144 027 грн. прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 31.03.2011 р. по 16.05.2011 р. відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 1.01-31.12.10р., за результатами якої було складено акт №115/23/00955070 від 20.05.2011 р.

На підставі акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.05.2011 року № в частині збільшення ПДВ за основним зобов'язанням на суму 576 по грн. та за штрафними санкціями - 144 027 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Висновки про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на висновках податкової про безтоварність господарських операцій здійснених між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період.

Суд надаючи правову оцінку обставинам та відносинам, що виникли між сторонами, виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 зазначеного вище Закону визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Відповідно до листа ВАСУ від 2.06.11р. № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції судам необхідно дослідити усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції.

Так, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ "Промспецтор", ТОВ "Де-Лонга", ТОВ "Холдінгова компанія "Агротехтрейд", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Шер К" та ТОВ "Контрол-Ком", позивачем були надані суду первині документи, а саме договори складського зберігання, договори поставки, складські квитанції, накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності, платіжні документи, які були досліджені судом при розгляді справи (т. 1 арк. с.211-250, т. 2 с. 1-250, т. 3 арк.с . 1-250, т. 4 арк. с. 1-40, т. 4 арк. с. 183-216).

Однак, відповідачем було надано суду ряд документів, які, на думку відповідача, свідчать про безтоварність господарських операцій, що мали місце між позивачем та його контрагентами ТзОВ «Де-Лонга» у вересні 2010 року, ТзОВ «Холдінгова компанія «Агротехтрейд»» у вересні 2010 року, ТзОВ «Ковальзернотрейд» у вересні та жовтні 2010 року, ТзОВ «Шер К» у жовтні 2010 року, ТзОВ «Контрол-Ком» у листопаді 2010 року), а саме копія Ухали ВАСУ від 16.10.2013 року № К/800/44495/13, копія постанови Крюківського районного суду м. Кременчук від 05.08.2011 р. справа № 40233/11, копія постанови Суворівського районного суду м.Херсона від 19.06.2012 року № 2120/2003/12, копія ухвали Господарського суд' Миколаївської області від 18.10.2011 року №5016/2167/2011 року, копія постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2012 року № 23-4425/12/1470, копія висновку експерта від 10.10.2011 № 6465, копія акту ДПІ у Центральному районі м. Миколаїв; з:л 29.0-1.2011 року № 574/23- ЗОО/35639294, копія акту ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва від 11.04.2011 р. № 1231/23- 100/36536675, копія акту Южноукраїнської ОДПІ від 17.03.2011 року № 825/23-100/33436701, копія акту ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва віл 16.03.2011 року № 825/23- 100/33436701, копія акту ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 09.02.2010 Р. №137/23- 300/37104044 (арк. с. т. 7 арк. с. 5-70).

Ознайомившись та дослідивши надані відповідачем вищезазначені документи, суд дійшов висновку, що дані документи не є належним доказом з огляду на таке.

У додаткових поясненнях та у доданих документах, відповідач зазначає як на підставу для позбавлення позивача права на податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Де-Лонга» на порушення, допущені постачальниками ТОВ «Де-Лонга», які були визнані банкрутами. Цей же час, відповідач не звернув увагу на те, що при перевірці правомірності формування податкового кредиту необхідно аналізувати реальність тих господарських операцій і між тими суб'єктами господарювання, між якими безпосередньо мали місце такі господарські операції, а саме в даному випадку між Позивачем і ТОВ «Де-Лонга», а не операції по другому і наступних ланцюгах.

Факт підписання податкової декларації за вересень 2010 року та уточнюючих розрахунків за вересень 2010 року не керівником ТОВ «Де-Лонга», а також факт надання пояснень ОСОБА_1 про те, що він фінансово-господарську діяльність ТОВ «Де-Лонга» не вів, не свідчить про відсутність господарських взаємовідносин між позивачем і ТОВ «Де-Лонга». Факт підробки документів, так само як зайняття фіктивним підприємництвом свідчить про наявність порушень, відповідальність за яких передбачена кримінальним законодавством. Але, відповідачем до суду не надано, жодного вироку, який би набрав законної сили по відношенню до посадових осіб ТОВ «Де-Лонга».

У відповідності до ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто, доказом в адміністративній справі, який би свідчив про те чи мало місце діяння і чи вчинено воно певної особою, може бути виключно вирок у відповідній кримінальній справі, що набрав законної сили.

Окрім того, у висновку експерта № 6465, який наданий відповідачем, зазначено перелік первинних документів (договорів, податкових/видаткових накладних), щодо підписів на яких проводилась почеркознавча експертиза на предмет їх вчинення ОСОБА_1, податкові (від 27.09.2010 р. № 59, від 19.09.2010 року № 46) та видаткові накладні (від 27.09.2010 року № 27/09-10, від 19.09.2010 року № 19/09-10 ) по ТОВ «Де-Лонга» у висновку експерта не значаться, а відтак почеркознавча експертиза перинних документів, виписаних ТОВ «Де-Лонга» позивачеві не проводилась.

В додаткових поясненнях відповідач посилається на отримання ним Акту перевірки від 17.03.2011 року № 30/23-01/37075176 «Про результати проведеної документальної невиїзної перевірки правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «Контрол-Ком» в частині дотримання податкового законодавства по податку на додану вартість за період з 01.08.2010р. по 31.12.2010 р.», якому висвітлені факти, які на думку відповідача свідчать про безтоварність господарських операцій позивача з даним контрагентом.

Однак, суд зазначає, що даний акт перевірки стосується господарських взаємовідносин ТОВ «Контрол-Ком» та ТОВ «АКСА» та ТОВ «Трайнс Гарант Сервіс», з якими позивач взагалі не мав будь-яких взаємовідносин.

Крім того, постановою слідчого від 07.08.2014 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 21.01.2014 року - у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб, зокрема, ТОВ «Контрол-Ком» складу кримінального правопорушення, передбаченого 4.3 ст.212 КК України (т. 6 арк. с. 176).

Відповідач вказує як на факт позбавлення позивача права на податковий кредит по операціям з ТОВ «Шер К» на порушення, які допущені постачальником контрагента позивача - ПП «Агропрайд». Але, виявлені відповідачем факти порушення вимог податкового та іншого законодавства постачальниками контрагентів позивача не може бути наслідком застосування до позивача заходів фінансової відповідальності.

Так, несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку та податковий кредит, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплаті: податків, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, так як юридичні відповідальність має індивідуальний характер в силу ст. 61 Конституції України.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Принцип індивідуалізації відповідальності також підтверджуєть;я практикою Верховного суду України, практикою ВАС України (Ухвали ВАС України від 04.10.20:; р. у справі № К/9991/20486/12, від 03.12.2012 р. у справі № К/9991/59241/12) та закріплений : > практиці Європейського суду з прав людини, а саме у справах «Булвес» АД проти Болгарії, III он: а проти України, Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгари суд вказав, «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компатїі-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Щодо контрагента позивача ТОВ «Шер К» відповідач як на доказ порушення позивачем податкового законодавства посилається на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2011 року, але операції позивача з даним контрагентом були здійснені у жовтні 2010 року, тобто значно раніше винесеного рішення суду.

По взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «Ковальзернотрейд» за вересень-жовтень 2010 року відповідачем було надано як доказ спростування реальності цих господарських відносин Акт ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, в якому зазначено, що керівник ТОВ «Ковальзернотрейд» - ОСОБА_3 є недієздатним і він знаходиться під наглядом психіатра. Відтак, такий факт свідчить про те, що він не міг як керівник здійснювати господарську діяльність, в тому числі і з позивачем.

Але, з матеріалів справи вбачається , що господарські операції позивача з ТОВ «Ковальзернотрейд» мали місце у вересні-жовтні 2010 року. Від імені даного контрагента договори купівлі-продажу були підписані ОСОБА_4, який мав право підпису, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, з якого вбачається, що станом на 01.09.2010 року ОСОБА_4 значиться як підписант (т. 5 арк. с.154 ).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Холдингова компанія «Агротехтрейд» за вересень 2010 року, відповідачем до суду надано постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 05.08.2011 р. справа № 4-233/2011 про проведення обшуку директор ТОВ «Холдингова компанія «Агротехтрейд» ОСОБА_5 повідомив, що фінансово-господарською діяльністю не займався.

В ході розгляду справи позивачем пояснено, що при укладенні договорів з даним контрагентом, так само як і зі всіма решта контрагентами, позивачем витребовувались реєстраційні документи, з яких вбачається дата реєстрації юридичної особи, її місцезнаходження, відомості щодо керівника, наказ про вступ на посаду ОСОБА_5 тощо (т. 5 арк. с .159-160). Наявність таких реєстраційних документів, які видаються уповноваженими на те державними органами, не давало позивачу підстав ставити під сумнів дії директора ТОВ «Холдингова Компанія «Агротехтрейд» щодо підписання таких договорів, а навпроти, давало підстави вважати, що така реєстрація даних щодо підприємства, в тому числі, щодо директора, у реєстрах державних органах, власне підтверджує правосуб'єктність господарюючої юридичної особи та правомочності її керівника на підписання відповідних господарських договорів і інших первинних документів. Тобто, виявлені в наступному факти незаконного ведення господарської діяльності ТОВ «Холдингова компанія «Агротехтрейд», не можуть ставити під сумнів усі операції, які були вчинені таким суб'єктом господарювання з його постачальниками, в тому числі із позивачем. Порушення, допущенні одним суб'єктом господарювання при здійсненні господарської діяльності не можуть впливати на податковий облік інших суб'єктів господарювання (в даному випадку Позивача), так як останнім вжито всіх можливих заходів щодо перевірки свого контрагента, хоча чинним законодавством не покладено на окремих платників податків перевіряти правомірність чи то реєстрації суб'єкта господарювання-контрагента, чи то ведення ним такої діяльності.

Також, у Акті перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 29.04.2011 року № 574/23-300/35639294 зазначено, що ТОВ «Холдингова Компанія «Агротехтрейд» включив до складу податкових зобов'язань суму ПДВ по господарській операції з позивачем.

Отже, під час розгляду справи судом були досліджені всі надані сторонами докази та надано правову оцінку не тільки наявності первинних документів, а і встановлено наявність ділової мети у розглядуваних господарський операціях, на підставі чого судом зроблено висновок, що мав місце факт придбання позивачем продукції у контрагентів у перевіряємий період з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності (складське зберігання, посередництво в торгівлі сільськогосподарською продукцією), а також те, що придбання товарів супроводжувалось отриманням податкових накладних (податкові накладні виписувались на кожну поставку товару), які містили всі обов'язкові реквізити, передбачені чинним законодавством.

Таким чином суд вважає, що вищезазначені угоди позивачем реально здійснювались і він правомірно відніс до податкового кредиту з податку на додану вартість суми від здійснення цих операцій.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення. У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 20.05.2011 року № в частині збільшення приватному акціонерному товариству "Явкінський елеватор" суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 576110 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) на суму 144027 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич