Справа № 2-а/1570/1826/2011
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/1570/1826/2011

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Одеси) про скасування податкових повідомлень-рішень від 01 лютого 2011 року:

- №/0, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 338 668,55 грн., за порушення норм з регулювання обігу готівки;

- №/0, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1920,00 грн., за порушення Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

В обґрунтування зазначено, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про отримання додаткового прибутку від реалізації товарів за готівку та її не оприбуткування в Книзі доходів та витрат, оскільки позивачем помилково зазначено у річній декларації дані щодо показника валового прибутку з урахуванням сум податку на додану вартість.

Також позивач вказує на безпідставність висновку податкового органу щодо продажу товару без придбання торгового патенту, оскільки таке придбання необхідне, якщо підприємець здійснює продаж товарів за готівкові кошти, а ФОП ОСОБА_2 здійснював продаж товарів у безготівковій формі, що дає можливість не отримувати відповідний торговий патент.

Справа неодноразово розглядалась в адміністративних судах України та останньою постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року адміністративний позов задоволений повністю.

Суд, скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси №/0, №/0 від 01 лютого 2011 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у Київському районі м. Одеси ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт просить прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник ДПІ у Київському районі м. Одеси в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом в період з 29 листопада 2010 року по 12 січня 2011 року було проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року (т.1 а.с.11-38).

За результатами вказаної перевірки 19 січня 2011 року складено акт №59/17-01 (надалі-Акт перевірки), у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ч.1,3 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Як вбачається з Акту перевірки, висновок про наявність порушення податкового законодавства ґрунтується на тому, що підприємцем не оприбутковано готівкових коштів в Книзі обліку доходів та витрат по формі №10 та не проведено розрахункові операції у порядку, встановленому законодавством, чинного на момент виникнення спірних правовідносин на загальну суму - 67 733,71 грн..

Також податковий орган вказав, що позивач здійснював торгівельну діяльність без придбання торгівельного патенту за період з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2010 року.

Враховуючи встановлені Актом перевірки порушення, ДПІ у Київському районі м. Одеси 01 лютого 2011 року прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/0, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 338 668,55 грн., за не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат;

- №/0, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1920,00 грн. за здійснення торгівельної діяльності без відповідного торгівельного патенту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при заповненні декларації про доходи, сума валового доходу була помилково зазначена з податком на додану вартість, внаслідок чого податковим органом фактично двічі пораховано цей податок при визначені валового доходу, що призвело до прийняття незаконного податкового повідомлення-рішення №/0.

Скасовуючи податкове повідомлення-рішення №/0, суд виходив з того, що господарська діяльність позивача патентування не підлягала, оскільки ФОП ОСОБА_2 здійснював оптову торгівлю будівельними матеріалами у безготівковій формі.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні є законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України, висновки і мотиви, з яких судом касаційної інстанції скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд наполягав на тому, що суди повинні перевірити обставину, яка полягає в тому, що позивачем при заповненні декларації про доходи, суми валового доходу були помилково зазначені з податком на додану вартість (т.1 а.с.253-257).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги суду касаційної інстанції та ретельно вивчив матеріали справи заслухавши при цьому пояснення представників сторін щодо виявлених порушень.

Так, аналізуючи правомірність прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення №/0 про застосування штрафної санкції в сумі 338 668,55грн., суд першої виходив з наступного.

На думку ДПІ у Київському районі м. Одеси позивач реалізував товар на суму 67 733,71 грн., але не відобразив отримані кошти у Книзі обліку доходів і витрат.

Такого висновку податковий орган дійшов в результаті того, що встановив розбіжність між даними декларації, в яку позивач включив до складу валового доходу податок на додану вартість та Книгою обліку доходів і витрат.

Тобто, на думку податківців позивач отримав дохід, але не відобразив його у Книзі обліку доходів і витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при заповненні декларації про доходи помилково зазначив суми доходів з податком на додану вартість. Даний факт підтверджується як поясненнями позивача так і первинною бухгалтерською документацією, яка надана до матеріалів справи, а саме накладні, рахунки, які виписувались покупцям позивача та податкові декларації з податку на додану вартість. Також необхідно зазначити, що в Акті перевірки ревізор вказує на даний факт (т.1 а.с.20).

Пунктом 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі-Закон №265), суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язанні проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п.п.1.2 ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі-Положення), оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (ч. 1, 2 п. 2.6. ст. 2 Положення).

Згідно з п. 4.3. ст. 4 Положення, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися. Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другий примірник, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі.

Відповідно до п. 14.5. Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, Головою державної податкової інспекції України №12 від 21 квітня 1993 року, фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу податкові декларації наростаючим підсумком з початку року (за квартал; півріччя, три квартали, рік), у строки, визначені законом (протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, тобто не пізніше: 10 травня - за I квартал, 9 серпня - за перше півріччя, 9 листопада - за 9 місяців, 9 лютого наступного року - за звітний рік). У декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний податковий період, за який здійснюється оподаткування.

За таких обставин справи, враховуючи, що виявлені ДПІ у Київському районі м. Одеси готівкові кошти в сумі 67 733,70 грн., які на їх думку були не оприбутковані позивачем, виникли внаслідок помилкового подвійного врахування останнім податку на додану вартість, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не може бути застосовано штраф до платника податків за порушення податкового законодавства, яке позивач не скоював.

Скасовуючи податкове повідомлення-рішення №/0, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1920,00 грн., суд керувався наступним.

Як вбачається з акту перевірки податковим органом застосована вказана штрафна санкція за продаж будівельних матеріалів, без одержання відповідного торгового патенту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» визначено, що патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток (ч.2 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»).

Таким чином, з викладених норм Закону вбачається, що суб'єкти підприємницької діяльності повинні отримувати торгові патенти, якщо вони здійснюють торгівельну діяльність за готівкові кошти.

У відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року №22 - безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Враховуючи зазначене та те, що позивачем не здійснювалась торгівля за готівкові кошти, що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у підприємця відсутній обов'язок щодо придбання торгового патенту та відповідно немає підстав для застосування відповідальності передбаченої абз.4 ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Інших доказів щодо правомірності нарахування штрафних санкцій позивачу ДПІ у Київському районі м. Одеси не надало.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова

Повний текст ухвали складено 10.04.2015 року.