Справа № 817/647/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/647/15

03 квітня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: Мурашова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського РУЮ Рівненської області Мурашової Світлани Валеріївни
про скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій , -
ВСТАНОВИВ :

03.02.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області про скасування рішення №12745980 від 29.04.2014 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийняте Державним реєстратором Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області Мурашовою С.В. та зобов'язання зареєструвати квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 загальною площею - 66,8 м.кв., яка складається з: 1-а кімната - 14,8 м.кв., 2-а кімната - 16,4 м.кв., 3-тя кімната - 10,0 м.кв., кухня - 9.4 м.кв., вбиральня з ванною суміщені - 3,7 м.кв., коридор - 9,1 м.кв. згідно біржового контракта №000004 купівлі-продажу нерухомості зареєстрованого на Костопільській універсальній товарній біржі "Полісся" серія КТБ №000004 від 27.04.2000 року.

Ухвалою суду від 06 лютого 2015 року відкрито провадження у справі.

25.02.2015 року ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області справа №564/292/15-а за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області про скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій була передана за підсудністю на розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

В судовому засіданні 01.04.2015 року судом допущено заміну неналежного відповідача - Реєстраційну службу Костопільського районного управління юстиції Рівненської області на належного відповідача - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського РУЮ Рівненської області Мурашу Світлану Валеріївну.

Позовні вимоги в повній мірі були підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані наступним. Так, 29.04.2014 р. позивач звернулася до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області з заявою для державної реєстрації права власності житлової трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу згідно біржового контракту №000004 від 27.04.2000 р. купівлі - продажу нерухомого майна. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського РУЮ Рівненської області Мураша Світлана Валеріївна прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Вказану відмову вважає неправомірною з наступних підстав.

З 27.04.2000 року і по даний час ОСОБА_3 та члени її сім'ї зареєстровані та проживають в квартирі за вищевказаною адресою, однак, у відмові у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідач незаконно вказує на ст.227 ЦК УPCP, який втратив чинність, а також на інструкцію затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 p., яка теж втратила чинність. Крім того, відповідач не конкретизує, які конкретно повинні бути надані документи для реєстрації права власності на вказану квартиру, а лише обмежується загальними положеннями такими, як: документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі наведеного просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивачем на підтвердження виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_1 подано біржову угоду купівлі-продажу нерухомості від 27.04.2000 року, яка зареєстрована на Костопільській універсальній товарній біржі "ПОЛІССЯ" за реєстраційним номером УТБ №000004.

Також зазначила, що документи які підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, зокрема договір купівлі-продажу, повинні відповідати вимогам законодавства, чинного на момент їх укладення. З цього випливає, що для реєстраїїцї права власності на вищевказану квартиру договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений.

Оскільки, подана ОСОБА_3 біржова угода купівлі-продажу нерухомості від 27.04.2000 року не відповідала вимогам законодавства, а також не було зареєстроване первинне право власності за НВП "Автопромбуд" (продавцем) державний реєстратор прав на нерухоме майно, керуючись ст. 24 Закону прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав.

На підставі наведеного, просить в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.04.2000 року між Костопільським НВП "Автопромбуд" (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) відповідно до правил біржових торгів нерухомістю на Костопільській універсальній товарній біржі "Полісся" було укладено біржовий контракт №000004 купівлі - продажу нерухомості (а.с.9).

Відповідно до вказаного контракту Продавець продав, а Покупець купив трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,9 м.кв., житловою площею 42,20 м.кв., яка належить Продавцю згідно акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації, затвердженого розпорядженням Костопільської райдержадміністрації №147-р від 29.04.1999 року.

Біржова угода зареєстрована на Костопільській універсальній товарній біржі "Полісся" під серія УТБ №000004 27.04.2000 року (президент біржі ОСОБА_1).

29.04.2014 року ОСОБА_3 звернулася до Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області з заявою про державну реєстраціцію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До зазначеної заяви ОСОБА_3 було додано копію паспорта громадянина України, копію реєстраційного номера облікової картки платника податку фізичної особи, біржову угоду купівлі-продажу нерухомості, технічний паспорт на квартиру, акт приймання-передачі основних засобів, акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації та їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і документ про сплату державного мита.

29.04.2014 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області Мурашою Світланою Валеріївною розглянувши вищевказану заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 12745980 (а.с.45-46).

Відповідно до зазначеного рішення державний реєстратор прав на нерухоме майно встановила, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме, поданий біржовий контракт купівлі-продажу нерухомості не відповідає ст.227 Цивільного кодексу Української PCP згідно якої договір купівлі продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, крім того, відповідно до вказаного контракту купівлі-продажу нерухомості право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Продавцем - Костопільським НВП "Автопромбуд" не було зареєстроване.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" закріплені повноваження органу державної реєстрації прав, а саме: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Як встановлено п.15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

На виконання зазначеної норми державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського РУЮ Рівненської області Мурашовою Світланою Валеріївною здійснено перевірку відповідності заявлених ОСОБА_3 прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Відповідно до пп.1 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно ч.3 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення біржового контракту купівлі - продажу нерухомості №000004 від 27.04.2000 року був чинний Цивільний кодекс Української РСР.

Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст.42 Цивільного кодексу Української РСР, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Водночас, згідно зі ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

Згідно ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

З листа Міністерства юстиції України "Щодо здійснення реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, придбаного на біржових торгах" № 14-7/1390 від 11.12.2002 року вбачається, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про нотаріат". Також, немає різниці, де фізичні або юридичні особи уклали угоду - на біржі чи поза нею. Тому необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Для договорів купівлі-продажу, міни жилого будинку (ст.227, 242 Цивільного кодексу Української РСР) у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов'язкову нотаріальну форму. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Крім того, Пленум ВСУ у своїй постанові "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.07.1978 р. № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 25.12.1992 р. № 13 та від 25.05.1998 р. № 15) роз'яснив, з яких підстав угода може бути визнана недійсною судом.

Відповідно до п.4 цієї постанови, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Щодо посилання представника позивача на норми Закону України "Про товарну біржу", який, на думку представника, є спеціальним нормативним актом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів (в тому числі на ст.15 Закону, відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК до договору купівлі - продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі - продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі - продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно зі статтею 657 ЦК договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина 1 статті 210 ЦК).

Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 лютого 2010 року № 10/14.

Відтак, суд вважає помилковим посилання представника позивача в обґрунтування свого позову на норми Закону України "Про товарну біржу", який є спеціальним нормативним актом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України. З останнього питання спеціальними є норми Цивільного кодексу України.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений.

Також, суд зазначає, що як встановлено ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно", будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження) вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстроване згідно вимог зазначеного закону крім випадків якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до п.1.6 та п.2. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року (в редакції чинній на час відповідних правовідносин), державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності.

Згідно п.2.2, 2.3, 2.5 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року (в редакції чинній на час відповідних правовідносин) реєстрація поділяється на первинну та поточну. Первинна реєстрація - це така реєстрація, коли об'єкт нерухомості вперше записується в реєстрову книгу і йому присвоюється черговий реєстровий номер у цій книзі. Разом з об'єктом нерухомості в реєстрову книгу під тим же реєстровим номером записується і суб'єкт права власності - фізична чи юридична особа. Поточна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна - це реєстрація переходу права власності від одних власників до інших. Правовстановлювальний документ, що свідчить про перехід права власності на об'єкт нерухомого майна, не може бути зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, якщо не проведена первинна реєстрація права власності на цей об'єкт.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до біржового контракту купівлі-продажу нерухомості № 000004 від 27.04.2000 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Костопільським НВП "Автопромбуд" (Продавцем) не було зареєстроване.

Згідно п.28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено в ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що у відповідності до ст.24 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костопільського РУЮ Рівненської області Мурашовою Світланою Валеріївною було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у державній реєстрації прав за ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування спірного рішення та зобов'язання проведення реєстрації відсутні. Відповідач, заперечуючи проти позову, довів правомірність прийнятого рішення.

З огляду на вказане, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.