Справа № 810/6812/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6812/14 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: позивачаБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Собківа Я.М. Приходько К.М. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду та апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги №1045 від 29.07.2013, №1305, №2042 від 13.08.2014.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_5 в частині визнання протиправними та скасування вимог від 29.07.2013 №1045, №1305 залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області від 13.08.2013 № Ф-2042.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду про залишення позовної заяви в частині без розгляду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Крім цього, відповідач, не погоджуючись з прийнятою судом постановою, також звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_5 без розгляду в частині визнання протиправними та скасування вимог від 29.07.2013 №1045, №1305, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено місячний строк на їх оскарження до суду та відсутні правові підстави для його поновлення.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є, зокрема, визнання протиправною та скасування вимог від 29.07.2013 №1045, №1305, що прийняті Управлінням Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірну вимогу № Ф-1045 позивач отримав 08.08.2013, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.71), спірну вимогу № Ф-1305 позивач отримав 11.09.2013, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.38). Відповідно, про порушення прав позивачу було відомо 08.08.2013 та 11.09.2013, а до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів позивач звернувся 04.12.2014, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 99 КАС України.

У відповідності до вимог статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав поважності пропуску строку звернення до суду та не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали йому звернутися за захистом порушеного права у строки, встановлені ч. 5 ст. 99 КАС України.

Доводи позивача стосовно пропуску строку звернення до суду в зв'язку з тим, що спірні вимоги відповідача були направлені за адресою реєстрації позивача, за якою він не проживає, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки вказані обставини спростовуються наявними в матеріалах справи вищевказаними повідомленнями про вручення поштових відправлень. Крім цього, при поданні до суду адміністративного позову, позивач сам же зазначив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було постановлено законну і обґрунтовану ухвалу про залишення позову без розгляду в частині визнання протиправними та скасування вимог від 29.07.2013 №1045, №1305 у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Що стосується позовних вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2013 № Ф-2042, колегія суддів зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 30.07.2008, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3, виданого Фастівською ОДПІ, ФОП ОСОБА_5 з 01.01.2012 є платником єдиного податку (а.с.10).

Позивач є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_4, наявного у матеріалах справи (а.с.11).

З 2011 року позивач є пенсіонером, про що свідчить наявне у матеріалах справи пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 видане Пенсійним фондом України 29.08.2011 (а.с.11) та як особа, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, отримала право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В серпні 2013 року УПФУ в м. Фастові та Фастівському районі Київської області позивачеві визначено зобов'язання зі сплати єдиного внеску та надіслано вимогу від 13.08.2013 № Ф-2042 на суму 2 388,06 грн. (а.с.55).

Не погоджуючись з прийнятою вимогою про сплату боргу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що так як в силу положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI позивач є звільненим від сплати єдиного соціального внеску, вимоги відповідача щодо сплати недоїмки за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є незаконними та підлягають скасуванню судом.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Визначальним для розв'язання даного спору є правильне розуміння положень частини четвертої статті 4 вказаного Закону, якою зокрема визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідач вважає, що пенсіонером за віком у розумінні вищенаведеної норми є особа, якій призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позиція позивача в свою чергу зводиться до того, що пенсіонером може бути особа, якій призначено пенсію за віком згідно будь-якого закону, яким визначено призначення пенсії особам залежно від досягнення віку.

За загальним правилом пенсію за віком прийнято називати таку пенсію, яка встановлюється з досягненням певного віку та за наявності необхідного стажу роботи. Пенсії за віком поділяються на три види: 1) на загальних підставах; 2) пільгових; 3) спеціальних юридичних підставах (умовах).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.03.2011 позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Фастові та Фастівському районі Київської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки йому як громадянину, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю присвоєно статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу норм вищевказаних законів слідує, що надання позивачу законодавчо визначеної пільги вираженої у заниженні віку, необхідного для призначення пенсії, не змінює виду пенсійного забезпечення та не позбавляє права особи на призначення пенсії (пенсії за віком) передбаченої законом.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, позивач з січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, зареєстрований в УПФ як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Впродовж 2012-2013 років позивач здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, а тому являючись пенсіонером за віком звільняється від обов'язку сплати єдиного внеску.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має передбачене частиною четвертою статті 4 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки обрав спрощену систему оподаткування та отримує пенсію за віком, а тому вимога відповідача № Ф-2042 від 13.08.2013 про сплату боргу за 2013 рік в сумі 2 388 грн. 06 коп. є незаконною та підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач не підпадає під дію статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не звільняється від сплати єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки він є пенсіонером за віком та має всі інші необхідні умови для звільнення від сплати єдиного внеску.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду та апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду та постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 10.04.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.