Справа № 826/3899/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 квітня 2015 року+ 12:45 № 826/3899/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві, у якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.09.2014 №.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2014 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 25.03.2014.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми від'ємного значення з податку на додану вартість є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем граничного 1095-денного строку на коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за поданим сторонами клопотанням про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

25 вересня 2014 відповідачем, на підставі акта перевірки № 4885/26-56-22-04/34048506 від 11.09.2014, прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу за порушення п.п. 102.5, 192.1, 187.1 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 20 000 грн. за лютий 2014.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, зменшення розміру від'ємного значення ґрунтується на насутпних обставинах.

Позиція відповідача зводиться до того, що оскільки податкове зобов'язання з податку на додану вартість виникло у позивача в 2007 та 2008 роках, на підставі податкових накладних № 32 від 21.02.2007 та № 204 від 15.04.2008, то ТОВ «Газтрон-Україна» позбалено законного права на коригування власних податкових зобов'язань (в бік зменшення) в 2014 році, на підставі зазначених вище податкових накладних.

Не погоджуючись з правомірністю таких доводів відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

21 лютого 2007 між позивачем та ВАТ «Черкасигаз» укладений договір на виготовлення стаціонарного заправника газу типу «СЗГ-9,6-ГТРУ», відповідно до умов якого замовник ВАТ «Черкасигаз» здійснило на адресу позивача, як виконавця, попередню оплату в розмірі 76 440,80 грн., в т.ч. ПДВ 12 740,13 грн., та отримало від позивача податкові накладні № 32 від 21.02.2007 та № 47 від 20.03.2007 на відповідну суму податку на додану вартість.

Листом № 212/10 від 21.01.2014 ПАТ «Черкасигаз» звернулося до позивача з проханням повернути раніше здійснену за вказаним вище договором передплату в повному обсязі, у зв'язку із чим платіжним дорученням від 21.01.2014 № 53 позивач перерахував (повернув) ПАТ «Черкасигаз» грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., а платіжним дорученням № 184 від 26.02.2014 повернув ще 10 000,00 грн.

Крім того, в рамках спірних правовідносин, 07.03.2008 між позивачем та ТОВ «Пісочин Плюс» укладений договір на виготовлення стаціонарного заправника газу типу «СЗГ-19,9п-ГТРУ», відповідно до умов якого ТОВ «Пісочин Плюс» (замовник) здійснило на адресу позивача, як виконавця, попередню оплату в розмірі 152 850,00 грн., в т.ч. ПДВ 25 475,00 грн., та отримало від позивача, як від виконавця, податкову накладну № 204 від 15.04.2008 на відповідну суму податку на додану вартість.

Як зазначає представник позивача, у зв'язку із зміною істотних умов, а саме, продажем ТОВ «Пісочин Плюс» земельної ділянки, на якій планувалося встановлення зазначеного обладнання, листом від 19.12.2013 № б/н замовник запропонував розірвати укладений договір і повернути сплачений аванс у повному обсязі на підставі ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України (припинення зобов'язання за домовленістю сторін).

Платіжним дорученням № 52 від 21.01.2014 позивач перерахував (повернув) ТОВ «Пісочин Плюс» грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., а платіжним доручення № 183 від 26.02.2014 повернув ще 50 000,00 грн.

На підставі повернених коштів, позивачем, згідно з додатком 1 (реєстраційний № від 20.02.2014) до податкової декларації з ПДВ за січень 2014, здійснено коригування податкових зобов'язань у січні 2014 згідно з податковою накладною від 21.02.2007 № 32 на суму ПДВ 1666,67 грн., виписаною для ПАТ «Черкасигаз» та податковою накладною від 15.04.2008 № 204 на суму 8333,33 грн., виписаною для ТОВ «Пісочин Плюс».

Крім того, згідно з додатком 1 (реєстраційний № від 20.03.2014) до податкової декларації ТОВ «Газтрон-Україна» з податку на додану вартість за лютий 2014, позивачем здійснено коригування податкових зобов'язань у лютому 2014 згідно з податковою накладною від 21.02.2007 № 32 на суму ПДВ 1666,67 грн., виписаною для ПАТ «Черкасигаз» та податковою накладною від 15.04.2008 № 204 на суму 8333,33 грн., виписаною для ТОВ «Пісочин Плюс».

Позивачем повторно відобрежені одні і ті самі податкові накладні в січні і лютому 2014, адже позивачем здійснено часткове повернення сум, зазначених в податкових накладних.

Надаючи оцінку правомірності здійсненого позивачем коригування сум податкових зобов'язань, Окружний адміністративний суд міста Києва приймає до уваги наступне.

Правовідносини з приводу обчислення податку на додану вартість з 01.01.2011 регулюються Податковим кодексом України, відповідно до ст. 200 якого, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1 ст.200); при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200); при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Аналізуючи положення наведених норм закону, суд дійшов висновку, що у разі відсутності у платника податків податкового боргу з ПДВ сума від'ємного значення з ПДВ попереднього звітного податкового періоду є складовою частиною суми від'ємного значення з ПДВ поточного звітного податкового періоду.

Інших правил формування податкового кредиту за рахунок залишку від'ємного значення ПДВ попередніх звітних податкових періодів законодавцем не встановлено.

Приписи п. 200.4 ст.200, п.200. 6 ст. 200, п. 200.7 ст. 200, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України присвячені регламентуванню правовідносин з приводу отримання платником податків суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Оскільки за змістом Податкового кодексу України від'ємне значення ПДВ не є тотожнім бюджетному відшкодуванню з ПДВ, чого не прийнято до уваги ДПІ, то зазначені положення не можуть бути поширені на спірні правовідносини.

Суд також не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, адже, відповідно до згаданої норми кодексу заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач у спірних правовідносинах жодних заяв на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань не подавав.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим - мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Оцінивши докази, які є у справі, суд відмічає, що судження відповідача про вчинення позивачем податкового правопорушення вмотивовано виключно посиланням на п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

При цьому, з наявних у справі документів вбачається відсутність жодних заперечень податкового органу як у ході проведення перевірки, так і в ході судового розгляду справи, стосовно фактичної наявності у позивача спірної суми від'ємного значення з ПДВ та/або правомірності її формування.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України визначено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, після повернення ним на адресу замовників обладнання - ПАТ «Черкасигаз» та ТОВ «Пісочин Плюс» частин суми попередньої оплати, здійснив коригування (зменшення) власних податкових зобов'язань із податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами в січні 2014 на суму

10 000,00 грн. та в лютому 2014 на суму 10 000 грн., що цілком відповідає положеням

п. 192.3 ст. 192 Податкового кодексу України та одночасно не суперечить вимогам п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і щодо виходу за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.02.2012 у справі за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та приватної фірми «Кібела» про зобов'язання вчинити дії.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 25.09.2014 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 25.09.2014 № .

3. Судові витрати в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. присудити на користь ТОВ «Газтрон-Україна» ( з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський