Справа № 2а-9555/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/9991/24163/11

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Карась О.В. - головуючий, судді Олендер І.Я., Рибченко А.О.,

при секретарі судового засіданні Гончар Н.О.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "СТВ" (далі - Товариство) на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011

зі справи № 2а-9555/10/2070

за позовом Товариства

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові (далі - Інспекція)

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 06.07.2007 № /0, від 13.09.2007 № /1, від 04.12.2007 № /2, від 13.02.2008 № /3, а також від 06.07.2007 № /0, від 13.09.2007 № /1, від 04.12.2007 № /2 та від 13.02.2008 № /3.

Справа розглядалася судами неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2010 скасовано прийняті у справі судові акти в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 06.07.2007 № /0, від 13.09.2007 № /1, від 04.12.2007 № /2 та від 13.02.2008 № /3 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у цій частині для ретельної перевірки факту дотримання платником умов формування податкового кредиту.

За наслідками нового розгляду справи постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2010 позов задоволено; податкові повідомлення-рішення від 06.07.2007 № /0, від 13.09.2007 № /1, від 04.12.2007 № /2 та від 13.02.2008 № /3 скасовано.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011 назване рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 06.07.2007 № /0; у цій частині позову відмовлено; в решті постанову суду першої інстанції змінено в частині мотивів та підстав задоволення позову.

Посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам даної справи, Товариство звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду зі справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією проведено виїзну планову перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 по 31.03.2007.

За наслідками цієї перевірки податковим органом складено акт від 21.06.2007 № 1773/48-0/23146240 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.07.2007 № /0, згідно з яким Товариству визначено податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 480 559,50 грн. (у тому числі 320 373 грн. за основним платежем та 160 186 грн. за штрафними санкціями).

Підставою для цього донарахування стало: невизнання Інспекцією права Товариства на податковий кредит у загальній сумі 116 667 грн. за податковими накладними від 29.12.2006 № 10/37 та № 11/2, складеними товариством з обмеженою відповідальністю «TRANSOIL» (далі - ТОВ «TRANSOIL»), з огляду на невірне визначення у цих накладних номенклатури поставки; заниження платником податкового зобов'язання з ПДВ на 3706 грн. внаслідок порушення правил застосування звичайних цін при реалізації автомобіля; протиправне формування податкового кредиту у сумі 200 000 грн. за операціями з придбання земельних ділянок, які звільнені від оподаткування ПДВ відповідно до підпункту 5.1.17 статті 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану».

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який регулював порядок формування податкового кредиту на час виконання спірних операцій) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї ж статті Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених (нарахованих) витрат по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Керуючись наведеними правилами оподаткування при дослідженні порядку формування позивачем даних податкового обліку за операціями з ТОВ «TRANSOIL», суди встановили, що за договором від 28.09.2006 № 06/2809 названий постачальник зобов'язався надати послуги з оформлення, підготовки та погодження проектно-кошторисної документації та робочого проекту для будівництва офісного і складського приміщень (юридичний та інформаційний супровід), тоді як у податковій накладній, складеній цим контрагентом за наслідками виконання розглядуваних операцій, зазначено про поставку позивачеві юридичних послуг.

За висновком суду першої інстанції, з огляду на відповідність змісту наданих послуг умовам договору, окремі недоліки в оформленні податкових накладних не можуть бути підставою для позбавлення платника права на податковий кредит.

У той же час апеляційний суд об'єктивно зазначив, що невірне зазначення у податковій накладній виду наданої послуги перешкоджає встановленню дійсного змісту розглядуваної операції, що виключає здатність цієї податкової накладної підтвердити сформовану платником суму податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 5.1.17 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість» звільняються від оподаткування операції з поставки (продажу, передачі) земельних ділянок, земельних паїв, крім тих, що знаходяться під об'єктами нерухомого майна та включаються до їх вартості відповідно до законодавства (з урахуванням положень підпункту 5.1.19 пункту 5.1 статті 5 цього Закону).

Керуючись наведеною нормою, апеляційний суд цілком правомірно визнав незаконним включення платником до податкового кредиту ПДВ у складі передоплати за земельну ділянку.

Слід зазначити, що посилання суду першої інстанції на наявність у платника належним чином оформленої податкової накладної є необґрунтованими, адже відповідно до підпункту 7.2.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 5 цього Закону, у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідний підпункт пункту 5.1 чи пункт статті 5. Власне ж факт декларування контрагентом-постачальником податкового зобов'язання з ПДВ не може породжувати у покупця право на податковий кредит у випадку звільнення операції від оподаткування.

Правильним є і висновок апеляційного суду про те, що оскільки Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 30.06.2010 з даної справи вже було підтверджено факт невідповідності ціни реалізації позивачем автомобіля Toyota Avensis справедливій ринковій вартості підстави для переоцінки цієї обставини відсутні, у зв'язку з чим необхідно погодитися з позицією відповідача по цьому епізоду щодо заниження платником податкового зобов'язання з ПДВ.

За таких обставин суд апеляційної інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні позову, у зв'язку з чим процесуальних підстав для скасування оскаржуваної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду та задоволення касаційної скарги не вбачається.

З огляду на реорганізацію Інспекції Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити відповідача його правонаступником - спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Керуючись статтями 55, 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Замінити Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Харкові її правонаступником - спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "СТВ" залишити без задоволення.

3. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011 зі справи № 2а-9555/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.В. Карась
судді:І.Я. Олендер
А.О. Рибченко