Справа № 811/3258/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2015р. м. Київ К/800/27351/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Моторного О.А.

Олендера І.Я.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Савенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014

та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2013

у справі № 811/3258/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження»

до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 01.06.2013 № , № та № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Відродження» з питань достовірності декларування податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Дельтамир» за квітень 2010 року, з ТОВ «Інвест-Південь» за травень 2010 року, з ПП «Зелм Агропро» за червень 2010 року, з ТОВ «Укрвторметагро» за серпень, вересень 2010 року, складено акт № 16/22-00/31501553 від 15.05.2013, в якому зафіксовано порушення: пп. пп. 14.1.202, 14.1.203 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198, п. 193.1 ст. 193, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. п. 201.4, 201.5, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за квітень 2010 року на 471 854 грн., за травень 2010 року на 92 811 грн., за червень 2010 року на 1 127 500 грн., за серпень 2010 року на 238 140 грн., за вересень 2010 року на 1 700 910 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 01.06.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2010 року на 312 988 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 78 247 грн.;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 699 522,50 грн., у т.ч.: 2 159 618 грн. основного платежу та 539 904,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 686 755 грн.

Спірними в даному випадку є правовідносини між позивачем та ТОВ «Інвест-Південь» за травень 2010 року, з ПП «Зелм Агропро» за червень 2010 року та ТОВ «Укрвторметагро» за серпень та вересень 2010 року.

В судовому порядку встановлено, що період, за який позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, донараховано грошове зобов'язання та зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ вже неодноразово перевірявся податковим органом.

06.01.2011 податковим органом складено довідку про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Відродження» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за вересень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період червень, липень 2010 року, відповідно до якої порушень не встановлено.

05.10.2011 податковим органом складено акт № 72/23-70/31501553 про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Відродження» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 10.04.2010 по 30.06.2011, в якому зроблено висновки про порушення ТОВ «Відродження» пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 92 812 грн. за травень 2010 року по взаємовідносинам з ТОВ «Інвест-Південь».

На підставі зазначеного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2011 № , яким ТОВ «Відродження» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 92 812 грн. за основним платежем та 23 203 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом встановлено, що зазначене податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось, а суми визначені ним, стягнуті в порядку встановленому чинним законодавством.

В акті перевірки від 15.05.2013 № 16/22-00/31501553 відповідач повторно дійшов висновку про порушення ТОВ «Відродження» норм Податкового кодексу України щодо безпідставності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Інвест-Південь» за травень 2010 року в розмірі 92 811 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не можу бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Відродження» (покупець) та ПП «Зелм Агропро» (продавець) укладено договори купівлі-продажу № 65 від 25.06.2010 та № 43 від 30.04.2010, за умовами яких останній зобов'язується поставити першому товар (соняшник та соняшникову олію), а перший зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Між ТОВ «Укрвторметагро» (продавець) та ТОВ «Відродження» укладено договори купівлі-продажу № 78 від 05.08.2010 та № 80/1 від 01.09.2010, відповідно до яких продавець зобов'язується поставити у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар (соняшник).

Факт виконання умов зазначених договорів судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: податковими та видатковими накладними, актами приймання-передачі, банківськими виписками, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних.

Крім того, між ТОВ «КЛК» (орендодавець) та ТОВ «Відродження» (орендар) укладено договори оренди майна №1/1 від 01.01.2010 та №16 від 01.07.2010, за умовами яких останнє орендувало територію, будівлі та технічне обладнання розташоване за адресою: Україна, Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40.

Між ТОВ «Торговий дім «МЗМК» (продавець) та ТОВ «Відродження» (покупець) укладено договори № 04/04/27 від 27.04.2004 та № 02/08/28 від 28.08.2002, відповідно до яких ТОВ «Відродження» придбало металоконструкції комплекту резервуару РВС-700 м3 та РВС-400 м3 для зберігання соняшникової олії та продуктів з питомою вагою до 1 г/см2..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що фактичне оприбуткування придбаного соняшника та соняшникової олії підтверджується матеріалами справи; в результаті переробки придбаного соняшника позивач отримав соняшникову олію та макуху; в подальшому отримані в результаті переробки товарно-матеріальні цінності були реалізовані позивачем іншим контрагентам; ТОВ «Відродження» мало всі необхідні технічні можливості для переробки соняшника та зберігання соняшникової олії.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. п. 200.1-200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в даному випадку є фактична оплата ним сум такого податку контрагентам у попередніх податкових періодах, яка позивачем здійснена, що підтверджується дослідженими судами доказами. При цьому будь-які порушення контрагентами платника податку вимог податкового законодавства стосовно податку на додану вартість не впливають на право платника податку - покупця отримати бюджетне відшкодування, за умови дотримання останнім цих вимог.

Оскільки, в судовому порядку встановлено правомірне формування позивачем податкового кредиту та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з контрагентами: ТОВ «Інвест-Південь», ПП «Зелм Агропро», ТОВ «Укрвторметагро» та помилковість висновків податкового органу про завищення позивачем сум податкового кредиту, бюджетного відшкодування та від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість спірного періоду, прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є безпідставним.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.А. Моторний
І.Я. Олендер