Справа № 809/3977/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. № 809/3977/14

11 год. 20 хв. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського окружного адміністративного суду в складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

суддів: Остап'юка С.В., Григорука О.Б.

при секретарі Мулі Х.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бабій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним і скасування наказу №21640-о від 29.10.2014 року, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

27.11.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним і скасування наказу №21640-о від 29.10.2014 року, поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказ за №21640-о від 29.10.2014 року "Про звільнення ОСОБА_3" прийнятий Міністерством доходів і зборів України протиправно, а відтак, на думку позивача підлягає скасуванню.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що на підставі Закону України "Про очищення влади" та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, Міністерством доходів і зборів України прийнято наказ за №21640-о від 29.10.2014 року "Про звільнення ОСОБА_3." Вказав, що згідно частини першої статті 3 Закону України " Про очищення влади" (далі - Закон №1682-VII), заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року. Наголосив, що ОСОБА_3 обіймав посаду заступника начальника управління податкової міліції Державної податкової служби в Івано-Франківській області протягом періоду зазначеного у ч. 1 ст. 3 Закону України "Про очищення влади". Крім того, посада позивача відноситься до переліку, визначених посад п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", у зв'язку з чим наказом Міністерством доходів і зборів України останнього було звільнено з посади та податкової міліції, з постановкою на військовий облік. Проте, вважає вищевказаний наказ протиправним та таким, що підлягає до скасування, оскільки на час прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_3 вже перебував на іншій посаді, до якої норми Закону України " Про очищення влади" не застосовуються. Додатково зазначив, що порядок прийняття на службу та звільнення зі служби в податковій міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджених Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №144, а не Законом України "Про очищення влади". Таким чином, ОСОБА_3 звільнено незаконно, існує очевидне заподіяння шкоди його конституційним правам, зокрема праву на працю. Позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача, у судовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у письмовому запереченні та доповненні до нього. Суду пояснила, що 16.10.2014 року набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року №1682-VII, який визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні. Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Вказала, що статтею 3 вищевказаного Закону №1682-VII встановлені критерії здійснення очищення влади (люстрації). Так, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 3 Закону заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, зокрема заступника керівника територіального (регіонального) органу податкової міліції в областях. Таким чином, на думку позивача, оскільки в період з 17.02.2012 року по 24.05.2013 року ОСОБА_3 обіймав посаду першого заступника начальника управління податкової міліції ДПС в Івано-Франківській області, сукупний строк перебування позивача на посаді, щодо якої встановлена заборона становить більше ніж один рік, останній підпадає під критерії здійснення очищення влади, а тому доводи ОСОБА_3 про те, що Закон України "Про очищення влади" не розповсюджується на посаду, яку він обіймав на момент звільнення, є необґрунтованими та безпідставними. Факт перебування на посаді, щодо якої встановлена заборона підтверджується довідкою про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі позивача. Додатково пояснила, шо у відповідності до ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі, якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином твердження позивача, про те що його звільнення на підставі Закону України "Про очищення влади" не відповідає нормам Конституції України є необгрунтованим, оскільки на час розгляду даної справи рішення про визнання Закону України "Про очищення влади" неконституційним немає. Таким чином вважає, що Міністерство доходів і зборів України діяло у відповідності до норм чинного законодавства. В задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача та відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною фіскальною службою України з метою забезпечення виконання вимог пункту другого Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 16 вересня 20014 року № 1682-VII "Про очищення влади" прийнято Наказ за № 199 від 17.10.2014 року, відповідно до якого зокрема зобов'язано керівників головних управлінь ДФС (Міндоходів) в областях забезпечити перевірку особових справ та складання Довідки щодо осіб, які займають посади, стосовно яких здійснюються заходи очищення влади (люстрації). Довідки долучити до особових справ.

У судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та / або трудовій книжці, ОСОБА_3 з 21.09.09 року (наказ від 21.09.09 №267-о) по 10.01.11 (наказ від 10.01.11 №6-о) працював заступником начальника оперативного управління - начальником відділу протидії незаконному відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів у кредитно-фінансовій сфері оперативного управління УПМ ДПА в Івано-Франківській області, з 10.01.11 (наказ від 10.01.11 №6-о) по 17.02.12 (наказ від 17.02.12 №311-о) - заступником начальника управління - начальником практичного відділу управління оперативно-розшукової діяльності УПМ ДПА в Івано-Франківській області, з 17.02.12 (наказ від 17.02.12 №311-о) по 24.05.13 (наказ від 24.05.13 №425-о) - першим заступником начальника управління податкової міліції ДГІС в Івано- Франківській області, з 24.05.13 (наказ від 24.05.13 №425-о) до звільнення - першим заступником начальника оперативного управління ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області. Таким чином, до позивача застосовується заборона відповідно до критеріїв здійснення очищення влади, визначених у частині першій статті 3 закону України "Про очищення влади" за період з 25.02.2010 по 22.04.2014 року.

Згідно дослідженого в якості письмового доказу по справі Наказу за №21640-о від 29.10.2014 року судом встановлено, що підполковника податкової міліції ОСОБА_3 (1-992382), першого заступника начальника оперативного управління Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звільнено з посади та податкової міліції, з постановкою на військовий облік у відповідності до підпункту 1 пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пункту 62 підпункту „а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114. Підстава: довідка про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі ОСОБА_3

Суд погоджується з прийнятим оскаржуваним рішенням з наступних мотивів.

16.10.2014 року набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року №1682-VII (далі - Закон №1682-VII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1682-VII - очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону №1682-VII - протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Статтею другою Закону №1682-VII передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації).

У відповідності до пункту шостого частини першої статті 2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Згідно ст. 3 Закону №1682-VII встановлені критерії здійснення очищення влади (люстрації). Так, згідно з пунктом восьмим частини першої статті 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року - керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 348.1. статті 348 Податкового кодексу України - податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 обіймав різні посади в органах податкової міліції. Однак, з 17.02.2012 року по 24.05.2013 року позивач перебував на посаді першого заступник начальника управління податкової міліції ДПС в Івано - Франківській області, тобто сукупний строк перебування на посаді, щодо якої встановлена заборона становить більше ніж один рік. Факт перебування на вищевказаній посаді в органах податкової міліції підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом наказами про призначення та звільнення, копією з послужного списку, копією трудової книжки. Відомості, вказані в наказах про звільнення та призначення позивача на відповідні посади, позивачем не заперечувались та підтвердились представником відповідача.

Відповідно до підпунктів першого, другого частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону №1682-VII встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

Таким чином, відповідач діяв на основі критеріїв, визначних частиною першою статті 3 цього Закону №1682-VII, на підставі відомостей, наявних в особовий справі позивача.

Посилання позивача на ту обставину, що не момент винесення оскаржуваного наказу перебував у відпустці у зв'язку із навчанням в Івано-Франківському університеті права імені короля Данила Галицького необгрунтовує заявлених вимог, оскільки приписи ст. 40 Кодексу законів про працю України не поширюються на спірні правовідносини.

Щодо твердження позивача про те, що підстава звільнення в оспорюваному наказі, не передбачена Положенням Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджених Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №14, суд зазначає наступне.

Питання пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20.12.1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", Положенням Про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Проте, суд зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею третьою Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону внесено зміни до статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме частину першу доповнено пунктом 72 такого змісту: "72 з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", частину другу доповнено словами "а у випадку, передбаченому пунктом 72, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Таким чином, відповідачем при прийняті та складенні оскаржуваного рішення було дотримано норми трудового законодавства.

Відносно твердження позивача щодо невідповідності норм Закону України "Про очищення влади" положенням Конституції, то суд зазначає, що законодавством України передбачено чіткий порядок визнання законодавчих актів неконституційними, зокрема це направлення письмового клопотання до Конституційного Суд України про визнання правового акта (його окремих положень) неконституційним, про визначення відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 та 158 Конституції України, конституційності міжнародного договору або про необхідність офіційного тлумачення Конституції України та законів України (стаття 39 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 року №422/96-ВР).

Відповідно до частини другої статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

На час прийняття оскаржуваного наказу та розгляду справи відсутнє рішення Конституційного суду України про визнання Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII або його окремих положень неконституційним, а посилання представника позивача на порушення Верховним Судом України процедури звернення до Конституційного Суду України з відповідним клопотанням не є тією обставиною, що обґрунтовує вимоги позивача чи перешкоджає розгляду заявленого позову по суті. Крім того, встановлення в подальшому Конституційним Судом України неконституційності вказаного закону є, у відповідності до п.5 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів, на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановила, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином позов до задоволення не підлягає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 10.04.2015 року

Головуючий Гундяк В.Д.

Судді: Остап'юк С.В.

Григорук О.Б.