Справа № 815/4312/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4312/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу без виконання і зобов'язання вчинити певні дії шляхом поновлення виконавчих проваджень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП №32215243, від 27.06.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві в рамках виконавчого провадження ВП №31658525. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року замінено первісного відповідача, відповідачем по зазначеній справі є Відділ Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області знаходяться наступні виконавчі провадження: №322152143 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. вчиненого 06.04.2009 року та зареєстрованого в реєстрі за №224, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3; №31658525 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Правекс- Банк" заборгованості за кредитом на загальну суму 3444506,54 грн., витрати по сплаті держмита у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у сумі 250,00 грн. на підставі виконавчого листа № 2-1437/10 від 05.12.2011 року.

Постановою заступника начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Калашніковим Р.В. від 12.06.2009 року було відкрито виконавче провадження №3/67 по виконанню виконавчого напису №224, який видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв О.О. 06.04.2009 року, про звернення стягнення на заставлене нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 на користь АКБ "Правекс-Банк" у розмірі 1700,00 грн. та 410248 дол. США.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області Коваленко В.О. від 17.04.2012 року прийнято до виконання виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 224, виданого 06.04.2009 року.

У зв'язку з тим, що 01.08.2013 року представником боржника було подано позовну заяву про визнання виконавчого напису від 06.04.2009 року таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження було зупинено. 04.06.2014 року рішенням Приморського районного суду позовні вимоги було задоволено. На зазначене рішення ПАТ КБ "Правекс-Банк" подано апеляційну скаргу.

14.07.2014 року позивачем було отримано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 року. В своїй постанові головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області Коваленко В.О. посилався на існування рішення по справі № 522/19607/13ц від 04.06.2014 про визнання виконавчого напису №224, виданого 06.04.2009 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, таким, що не підлягає виконанню.

14.03.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області Коваленко В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповіді з КП "ОМБТІ та РОН" та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, проте згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вказана квартира перебуває під забороною.

27.06.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області з посиланням на п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яку було отримано позивачем 14.07.2014 року.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, та про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці). За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження у встановленому Міністерством юстиції України порядку можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких включаються державні виконавці одного або кількох органів державної виконавчої служби. Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, Головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі на керівника групи можуть покладатися права і повноваження у виконавчому провадженні, встановлені цим Законом, для начальників відділів примусового виконання рішень та заступників начальників районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції - начальників відділів державної виконавчої служби (далі - начальники відділів). Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Згідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у постанові від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження №32215243 головний державний виконавець Коваленко В.О. керується п.4 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження", а саме визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 22).

Представником позивача (стягувач)а було подано апеляційну скаргу (а.с.29-35) на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.06.2014 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у межах строків, встановлених на його оскарження, внаслідок чого в силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України таке рішення суду не набирає законної сили до вирішення питання прийняття до розгляду та після закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, він не надав доказів того, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.06.2014 року по справі №522/19607/13ц (а.с.16-20) набрало законної сили, в зв'язку із чим, суд першої інстанції виходив з наданих представником позивача доказів, та дійшов висновку і з ним погоджується колегія суддів, що постанова державного виконавця від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження є незаконною з огляду на положення ч.3 ст.2 КАС України.

У постанові від 27.06.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №31658525 головний державний виконавець Коваленко В.О. керується п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", а саме відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Це за жодних обставин не може відповідати дійсності, оскільки у боржника наявна квартира №23, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вулиця Катерининська, буд. 1, яка була виявлена державним виконавцем та стосовно якої він мав безумовну можливість звернути стягнення.

Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, він не надав доказів того, що на вказану квартиру боржника неможливо звернути стягнення за зверненням саме цього стягувача в зв'язку із чим, суд першої інстанції виходив з наданих представником позивача доказів, та вважав, що постанова державного виконавця від 27.06.2014 року про повернення виконавчого документу є передчасною, а тому не відповідає закону з огляду на положення ч.3 ст.2 КАС України.

Таким чином, обов'язок поновити виконавчі провадження у разі скасування судом постанов державного виконавця є обов'язком органу державної виконавчої служби, який прямо зазначений у законі, а тому у суду не має підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача поновити виконавчі провадження, адже ним ще не отримано судового рішення про скасування постанов державного виконавця.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" в частині визнання протиправними та скасування постанов Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 27.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП №32215243, від 27.06.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві в рамках виконавчого провадження ВП №31658525 є доведеними, обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик