Справа № 808/1085/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року 17:38Справа № 808/1085/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.,

представника заявника: Волошиної Т.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за поданням Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 лютого 2015 року о 14:05 Токмацька об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Запорізькій області (далі - заявник або Токмацька ОДПІ) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з поданням до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач або ФОП ОСОБА_2) в якому просить суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_2, застосованого на підставі рішення заступника начальника Токмацької ОДПІ від 23.02.2015 №1.

В зв'язку з невідповідністю подання вимогам ч.3 ст.183-3 КАС України, судом надано заявнику строк для усунення недоліків подання до 25 лютого 2015 року до 17:00.

Заявник усунув недоліки подання.

Ухвалою суду від 25 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/1085/15, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 26 лютого 2015 року.

Представник заявника підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, на їх обґрунтування зазначила, що на підставі наказу від 11.02.2015 року №78, відповідно до виданих направлень № 41 та №42 від 11.02.2015 року та згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, та ст.ст. 80, 81 Податкового кодексу України, здійснено вихід на перевірку кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2. На час прибуття на перевірку був присутній ФОП ОСОБА_2, який не допустив до перевірки перевіряючих, про що складено акт від 18.02.2015р. №0001/08/01/22/НОМЕР_1 недопуску посадових осіб до перевірки кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». Також, відповідач відмовився від підписання матеріалів перевірки, про що складено акт від 19.02.2015р. №0001/08/01/22/НОМЕР_1 відмови від підписання матеріалів перевірки. У зв'язку з відмовою платника податків у допуску посадових осіб для проведення фактичної перевірки, 23.02.2014 року о 16 годині 30 хвилин прийнято рішення №1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яке надіслане на адресу ФОП ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 94 ПК України.

Відповідач та представники відповідача проти заявлених вимог заперечили в повному обсязі. Пояснили, що дійсно, 18.02.2015 р. приблизно об 11 годині, працівники Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, придбавши 1 пачку сигарет та 1 пляшку горілки, отримавши два касові чеки, звернулись до реалізатора ОСОБА_5, яка здійснювала продажу товару в відділі реалізації тютюнової та алкогольної продукції крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» з проханням підписати певні паперові документи, повідомили що буде проводиться фактична податкова перевірка з питання законності реалізації підакцизних товарів. Реалізатор здійснила виклик в телефонному режимі ФОП ОСОБА_2, пояснюючи відсутністю освіти і не розумінням значення змісту документів. Після приїзду позивача його повідомили що він відмовився від підпису направлення на перевірку та відмовив перевіряючим в проведені фактичної податкової перевірки. Крім того, перевіряючим запропонували розписатись в журналі проведення перевірок, який ведеться позивачем, однак перевіряючі відмовились, після чого з придбаним товаром покинули приміщення крамниці. 21.02.2015 р. з поштового відділення позивач отримав Акт про відмову від підпису направлення на проведення фактичної перевірки, а в телефонному режимі його повідомили про застосування умовного адміністративного арешту майна.

З вказаним арештом позивач та його представники не згодні, оскільки вважають, що у податкового органу відсутні підстави, передбачені ст. 94 Податкового кодексу України для його накладення. Просять суд відмовити у задоволені подання.

За приписами частини 8 статті 183-3 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 26 лютого 2015 року на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 10 липня 2009 року, за адресою: 71700, АДРЕСА_2.

ФОП ОСОБА_2 взятий на облік в органах державної податкової служби 13.07.2009 року за № 2609.

Як встановлено з матеріалів справи, в.о. начальника Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області винесено наказ «Про проведення фактичної перевірки» від 11.02.2015 №78. На підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказано головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6, головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_7 провести з 12 лютого 2015 року протягом 10 діб фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Вихід на перевірку здійснено відповідно до виданих направлень №41 від 11.02.2015 року головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 та №42 від 11.02.2015 року головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_7

На підставі зазначених документів здійснено вихід до кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2, код НОМЕР_1.

Як зазначив представник заявника, на час прибуття на перевірку був присутній ФОП ОСОБА_2, який не допустив до перевірки перевіряючих.

18.02.2015р. складено акт №0001/08/01/22/НОМЕР_1 недопуску посадових осіб до перевірки кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2

19.02.2015р. складено акт № 0001/08/01/22/НОМЕР_1 відмови від підписання матеріалів перевірки.

На підставі зазначених вище документів, 23.02.2015 року о 16 годині 30 хвилин заступником начальника Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області прийнято рішення № 1 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 код НОМЕР_1, що перебуває (розміщене, зберігається) в кафетерійному відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке надіслане на адресу ФОП ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 94 ПК України.

За приписами пункту 94.10. статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відтак, заявник звернувся до суду з поданням в порядку статті 183-3 КАС України, в якому просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу Рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків від 23.02.2015, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

При розгляді подання контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків дослідженню підлягає правомірність рішення начальника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків, та відповідність даного рішення вимогам частини 3 статті 2 КАС України, а також правовідносини, існування яких були передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 КАС України.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з вимогами п. 80.1 п.80.2 п.80.4 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Судом встановлено, що 18.02.2015 р. перевіряючими Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованій за адресою: АДРЕСА_1, здійснено контрольну розрахункову операцію, а саме, придбано 1 пачку сигарет та 1 пляшку горілки, за які отримано два касові чеки у відділі реалізації тютюнової та алкогольної продукції. Проти зазначеної обставини представники сторін не заперечували.

Дані дії вчинено перед початком фактичної перевірки, як це і передбачено Податковим кодексом України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 Податкового кодексу України).

Представник податкового органу стверджує, що відповідач не допустив перевіряючих до перевірки та відмовився від підписання матеріалів перевірки.

Однак, у разі вчинення платником податків зазначених дій, подальші дії перевіряючи податкового органу регламентовані статтею 81 Податкового кодексу України.

Статтею 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що подальші дії податкового органу при проведенні фактичної перевірки могли вчинятися лише у випадку вручення під розписку до початку проведення такої перевірки платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції копії наказу, направлення на проведення такої перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Якщо платник податків відмовляться розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. В даному випадку акт відмови від підпису, як то передбачено Податковим кодексом України, не складався, а отже у посадових осіб податкового органу, уповноважених на здійснення перевірки, була відсутня підстава для проведення фактичної перевірки. Доказів на спростування даного факту представник заявника не надав.

Відповідно до п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Вказана норма передбачає складання акту, який засвідчує факт відмови перевіряємого суб'єкта від допуску посадових осіб до перевірки, під час прибуття на перевірку, в даному випадку 18 лютого 2015 року, однак акт №0001/08/01/22/НОМЕР_1 не допуску посадових осіб до перевірки кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» датований 19 лютого 2015 року.

Також, у вказаному акті зазначено, що відповідач відмовився від його підписання та отримання. Однак, суд критично відноситься до даного запису, оскільки не зрозуміло яким чином відповідач міг відмовитися від підписання та отримання акту складеного 19 лютого 2015 року в той час, як стверджує представник податкового органу факт відмови відбувся 18 лютого 2015 року.

Крім того, як зазначив відповідач не допуску посадових осіб до проведення перевірки не було. Після пред'явлення наказу та направлення на проведення на перевірку, продавець кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» зателефонувала відповідачу та запропонувала перевіряючим розписатися в книзі (журналі) здійснення перевірок, проте останні відмовились від продовження проведення перевірки та покинули приміщення магазину. Сам відповідач був відсутній під час початку проведення перевірки.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями продавця відділу реалізації тютюнової та алкогольної продукції крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», покупця, який знаходився під час здійснення фактичної перевірки в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також представниками правоохоронних органів, які приїхали за викликом продавця відділу реалізації тютюнової та алкогольної продукції крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» до вказаної крамниці.

Податковий орган не надав документальних доказів на спростування вказаних пояснень.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що він жодним чином не відмовляється від проведення фактичної перевірки та згоден в будь - який час допустити посадових осіб до її проведення.

Також, представник заявника стверджує, що відповідач відмовився від підписання матеріалів перевірки.

Проте суд також критично відноситься до посилання заявника на вказану обставину, з огляду на наступне.

Відповідно до акту № 0001/08/01/22/НОМЕР_1 відмови від підписання матеріалів перевірки фактична перевірка проводилась (здійснено вихід на перевірку) 18 лютого 2015 року, проте вказаний акт датований 19 лютого 2015 року.

Документальних відомостей того, що відповідач 19 лютого 2015 року запрошувався на розгляд матеріалів перевірки (не допуску до проведення перевірки) чи/або на ознайомлення та підписання акту № 0001/08/01/22/НОМЕР_1 відмови від підписання матеріалів перевірки заявником не надано.

Відповідно до вимог ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що по-перше адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, по - друге відсутні передумови накладення адміністративного арешту, які зазначені у вказаній нормі.

Недопуск посадових осіб до проведення фактичної перевірки, не підтверджується документальними доказами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, застосованого на підставі рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 25 лютого 2015 року за №1, відсутні.

Частиною 4 статті 94 КАС України встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко