Справа № 391/128/15-а
Суддя: Бевз О. Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 391/128/15-а
Номер провадження 2-а/383/10/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бевза О.Ю.

при секретарі - Оверченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду справу за адміністративним позовом судді у відставці ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі про покладення на відповідача обов'язку здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та виплати різниці, а також нарахування і виплати інших доплат до цього утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області (надалі відповідач), про покладення обов'язку здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і виплати різниці, а також покладення обов'язку постійного перерахування цього утримання та нарахування і виплати інших доплат до нього та встановлення судового контролю за виконанням рішення в даній справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та на підставі рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 р. №3-рп/2013 він, як суддя у відставці, має право на перерахунок свого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від місячної грошової винагороди працюючого судді відповідної посади. Проте коли він звернувся до відповідача з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області від 12.01.2015 р. № 1, яка містить інформацію про заробітну плату судді Компаніївського районного суду за грудень 2014 року, то відповідач відмовив йому в перерахуванні утримання. Вказує, що його стаж судді становить понад 23 роки, тому він має право на отримання довічного утримання указаному розмірі. Також позивач зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», чинного на день звільнення його у відставку та призначення йому довічного грошового утримання, а також ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», чинного на даний час, та ч. 1 ст. 126 Конституцї України його право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% від місячної грошової винагороди працюючого судді відповідної посади є гарантованим та не порушним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р N«3- рп/2013.

Також позивач зазначає, що відповідач при виконанні рішення Компаніївського районного суду від 26 березня 2014 року, здійснюючи перерахунок його грошового утримання за період з 12 червня 2013 року по 26 березня 2014 року, незаконно застосував до всього періоду перерахування довідки про місячну винагороду працюючого судді за червень-листопад 2013 року в сумі 17205 гривень, проігнорувавши довідки про цю винагороду в грудні 2013, січні-березні 2014 року в сумі 18270 гривень та зменшивши таким способом суму виплачуваної різниці на декілька тисяч гривень. Також при виконанні цього рішення відповідач незаконно включив до виплаченого раніше довічного грошового утримання, як його складові, доплату за Законом України «Про соціальний захист дітей війни» і індексацію цього утримання, та вирахував ці суми доплат із різниці, хоча вони не є складовими довічного утримання в світлі вимог частини 2 ст. 129 Закону України «Про статус суддів»: прохав покласти обов'язок на відповідача перерахування довічного грошового утримання за грудень 2013 року та за січень-березень 2014 року згідно з рішенням суду від 26.03.2014 р. на підставі належних довідок судової адміністрації про грошову винагороду працюючого судді за грудень 2013, січень-березень 2014 року.

Посилаючись на попередні рішення Компаніївського та Бобринецького районних судів Кіровоградської області у справах за його аналогічними позовами, позивач доводить про систематичне неповне, несумлінне виконання відповідачем цих рішень та прохає встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній справі та стягнути йому витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з урахуванням залишених без розгляду за його заявою, а також від яких він відмовився в ході слухання справи. Справу просив розглянути за його відсутності.

Представник відповідача УПФ України в Компаніївському районі в судове засідання не прибув, але надав письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи по суті при його відсутності.

Згідно письмових заперечень наданих представником УПФ Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі, вбачається, що у 2007 році призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду України. Порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання визначається правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі довідок про заробітну плату працюючого на відповідній посаді здійснювався перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Починаючи з лютого 2008 року в органів Пенсійного фонду немає правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці уразі зміни заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. На даний час обчислення грошового утримання ОСОБА_1 здійснюється на підставі довідки про отриману заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді за січень 2008 року. На підставі рішення Компаніївського районного суду від 26.03.2014 року по справі № 391/1282/13-а, відповідно до розпорядження управління в районі від 18.11.2014 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок за період з 12.06.2013 року по 26.03.2014 року у розмірі 82% грошового утримання судді згідно до довідки ТУ ДСА в Кіровоградській області № 434 від 04.11.2014 року наданої для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за червень 2013 року та виплачено різницю між нарахованим та фактично виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у відставці з урахуванням нарахованої індексації за період перерахунку.

Сума боргу за вказаний період становила 101228.84 грн. Дана сума виплачена ОСОБА_1 основними відомостями в грудні 2014 року. Всього до виплати - 101228,84 +

3665,15 (за грудень 2014 року) = 104893,99.

Оскільки заяву про перерахунок суддівського стажу ОСОБА_1 надав до управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі 27.03.2014 року (після 15 числа), перерахунок довічного грошового утримання проведено з першого числа наступного місяця, тобто з 01.04.2014 року.

Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 ОСОБА_1 проводилась індексація пенсії з квітня 2010 року по березень 2014 року відповідно до коефіцієнта приросту індексу споживчих цін - жовтня 2009 року.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що у разі підвищення розмірів пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.

Таким чином, позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в повному обсязі з врахуванням індексації.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить взяти до уваги дане заперечення та відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Суд, дослідивши обставини справи, матеріали і надані сторонами докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідженим в судовому засіданні посвідченням №00685, підписаним Головою Верховної Ради України ОСОБА_2, копія якого є в справі (а.с.18), підтверджується особа позивача та його статус судді у відставці. Запереченням відповідача на позов в даній справі від 06.03.2015 р. підтверджується перебування позивача на обліку у відповідача з приводу нарахування (перерахування) йому довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці (а.с. 50-51). Цим же запереченням та листом відповідача від 15.01.2015 р. №140/07-29 підтверджуються доводи позивача про його суддівський стаж 23 роки та його право на одержання ДГУ у розмірі 86% від грошової винагороди працюючого судді відповідної посади, а також підтверджуються доводи про відмову йому відповідачем в перерахуванні ДГУ за грудень 2014 року на підставі наданої ним довідки Територіального управління судової адміністрації.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів», чинного на день призначення позивачу довічного утримання і звільнення його у відставку, гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України. Ці норми відповідають вимогам ч. 1 ст. 126 Конституції України, що підтверджено рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р №19-рп/2004 у справі №1-1/2004; в низці рішень цього Суду в інших справах, зокрема, від 11.10.2005 №8-рп/2005 і від 03.06.2013 р №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 викладена така ж правова позиція відносно довічного грошового утримання суддів у відставці як гарантії незалежності усіх суддів. Згідно з ч. З ст. 138 чинного ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 р. №2453-УІ довічне грошове утримання нараховується судді у відставці у відсотковому розмірі в залежності від вислуги років від місячного грошової винагороди працюючого судді відповідної посади. Відтак відповідач зобов'язаний був зробити перерахунок позивачу його утримання за грудень 2014 року на підставі наданої ним довідки територіального управління Державної судової адміністрації про зарплату судді відповідної посади. Тому відмова відповідача в здійсненні такого перерахунку з посиланням на відсутність закону, який передбачає такий перерахунок, є незаконною. Згідно з п. 3, абзац 5, Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р №384/201, одним із основних завдань Фонду є призначення (перерахунок)пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Аналогічний обовязок-завдання покладено і на відповідача підпунктом 3 пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Фонду від 30.04.2002 року №8-2 (у редакції постанови правління Фонду від 25.02.2008 р №5-5), тому посилання відповідача на відсутність закону про його обов'язок перерахування довічного грошового утримання суддям у відставці є неспроможним та бездоказовим: відсутність механізму перерахування такого утримання, на що посилається відповідач у своєму запереченні як на підставу своєї відмови, у змісту Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Фонду 25.01.2008 р. №3-1, не дає права відповідачу не виконувати вимоги спеціальних Законів України, якими право позивача на здійснення такого перерахунку відповідачем передбачено - Згаданий Порядок є відомчим документом і втрачає свою силу перед спеціальними Законами України, більше того в самому цьому Порядку немає заборони здійснення перерахунку довічного утримання суддям у відставці. Позивача звільнено було у відставку у час чинності ЗУ «Про статус суддів», ч. 4 ст. 43 якого передбачала його право на одержання, тобто нарахування і перерахунку його утримання в залежності від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді. Таке ж право його передбачено і ч.З ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» у відповідності із рішенням КСУ від 03.06.2013 р. №3- рп/2013. Рішення Конституційного Суду України є непорушними, оскільки оскаржуваною не підлягають і мають преюдиціальне значення для судів нижчих рівнів в Державі. Наведеними нормами права де також визначено, що одним із основних завдань відповідача є призначення (перерахунок)пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, а також згідно з п. 3.3 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Фонду 25.01.2008 р. підставою для нарахування (перерахування) ДГУ є довідка Територіального управління судової адміністрації про зарплату працюючого судді відповідної посади, це - підстава для відповідача для нарахування (перерахування)позивачу довічного утримання. Право на його одержання позивач втрачає лише у випадках, передбачених частиною 1 ст. 139 ЗУ №2453-УІ/2010 - у разі: повторного обрання на посаду судді; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину; припинення його громадянства; визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; його смерті. При цьому рішення про припинення відставки судді приймається Вищою кваліфікаційною комісією суддів України. Тому дії відповідача про відмову позивачу у перерахуванні йому довічного грошового утримання на підставі наданих ним довідок про грошову винагороду працюючого судді є незаконними: суд покладає на нього обов'язок провадити перерахування позивачу довічного грошового утримання на підставі наданих ним таких довідок до припинення його відставки, тобто - права на одержання такого утримання.

З пояснення в судовому засіданні позивача та з досліджених судом довідок територіального управління судової адміністрації про помісячну зарплату судді районного суду за червень-листопад 2013 року та за грудень 2013 р січень-березень 2014 року, а також оглянутими в судовому засіданні листом відповідача від 16 січня 2015 року №143/07-29 і розпорядженням відповідача від 18.11.2014 р про здійснення перерахунку довічного грошового утримання відповідача на виконання рішення Компаніївського районного суду від 26.03.2014 р. підтверджуються доводи позивача про застосування відповідачем неналежної довідки при перерахуванні ДГУ за грудень 2013 і січень-березень 2014 року, оскільки наведені відповідачем суми перерахунку за увесь період є незмінними, в той час, коли зарплата судді за червень- листопад 2013 р. була значно меншою проти зарплати в грудні того ж року і в січні- березні 2014 року. Також цими ж доказами підтверджуються доводи позивача про незаконне включення до довічного утримання, як його складових, доплат йому щомісячно за Законом України «Про соціальний захист дітей війни» і Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та незаконне вирахування їх з різниці вкупі з сумою раніше сплаченого позивачу утримання за ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підлягала виплаті за рішенням суду. Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 129 ЗУ №2453-УІ/2010 складовими суддівської винагороди, а відтак і утримання судді у відставці, є посадовий оклад та доплата до нього за вислугу років у відсотковому розмірі від його суми. Тому суд вважає включення відповідачем доплат за іншими законами до довічного грошового утримання позивача, як його складових, з метою їх вирахування разом із вже виплаченою частиною утримання з різниці, що підлягала виплаті після перерахунку, незаконними діями.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні його вимог про встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення в даній справі, аргументуючи свої вимоги систематичним, умисним неповним виконанням відповідачем попередніх рішень як Компаніївського районного суду від 26.03.2014 року у справі №391/1282/13-а, так і рішень Бобринецького районного суду у справах №№391/700/14-а, 391/997/14-а, у зв'язку з чим відповідачем грубо порушувались законні права позивача. Суд вважає, що ця вимога позивача також підлягає задоволенню, оскільки вважає її обґрунтованою наданими позивачем доказами: відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про безпідставність позовних вимог про встановлення судового контролю, викладених в письмовому запереченні на адміністративний позов,

З огляду на вище наведене суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення йому витрат, понесених по оплаті судового збору.

На підставі ст. 8, ч. 2 ст. 19, п.14 ч. 1 ст. 92, ч. 5 ст. 124, ч. 1 ст. 126 Конституції України, рішення Конституційного Суду України №3 р-п/2013 від 03.06.2013 р., ч. 4 ст. 43, ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ, ст.ст. 1-9, ст. 47, ч.ч. 1-5 ст. 129, ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-УІ; п.п. 1, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. №384/211, з послідуючими змінами, п.п. 1.1, 1.2, п/п З п 2.1, п.п. 2.2, 6, Положення про управління, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 р. за №442/6730, абзацом 6, п. 2.1, Розділу II Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за №220/14891, керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158-163, 167, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області про відмові судді у відставці ОСОБА_1 у перерахуванні його щомісячного довічного грошового утримання. Покласти на відповідача обов'язок перерахування і виплати цього утримання за грудень 2014 року у розмірі 86% від грошової винагороди працюючого судді відповідної посади без обмеження граничного розміру на підставі наданої ним довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Кіровоградській області від 12.01.2015 р. №1 про таку грошову винагороду з виплатою йому різниці з урахуванням виплаченої раніше частини цього утримання.

Визнати незаконними дії відповідача в застосуванні неналежних довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області про грошову винагороду судді відповідної посади за червень-листопад 2013 р. при перерахуванні ОСОБА_1 його щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2013 р та за січень-березень 2014 року при виконанні рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2014 р. та покласти на відповідача обов'язок перерахування утримання позивача на підставі довідок зазначеного управління про грошову винагороду працюючого судді за грудень 2013, січень-березень 2014 року з виплатою різниці з урахуванням раніше виплаченої частини утримання за грудень 2013 року, січень-березень 2014 р.

Визнати незаконними дії відповідача при виконанні рішення Компаніївського районного суду від 26.03.2014 року у справі №391/1282/13-а по включенню до складу перерахованого позивачу за цим рішенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень-грудень 2013 року та січень-березень 2014 року доплат за Законами України «Про соціальний захист дітей війни» і «Про індексацію грошових доходів населення» та вирахуванню в послідуючому їх в складі цього утримання з різниці, що підлягала виплаті позивачу за зазначеним вище рішенням, та зобов'язати відповідача нарахувати їх за зазначений період і виплатити позивачу.

Визнати такими, що порушують вимоги частини 1 статті 126 Конституції України про гарантовані нею та частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, з послідуючими змінами, а також частинами 1-3, 5 ст. 129, частиною 3 статті 138, частинами 1-2 статті 139 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року і підтверджені рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № З-рп/2013 у справі №1-2/2013 гарантії незалежності як працюючих суддів, так і суддів у відставці, шляхом гарантованого Державою забезпечення їм належного матеріального утримання і соціального забезпечення за рахунок держави, та відтак визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області по відмові перераховувати судді у відставці ОСОБА_1 його щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків від місячної грошової винагороди працюючого судді відповідної посади без обмеження його граничного розміру на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про місячну грошову винагороду працюючого судді відповідної посади та покласти на відповідача обов'язок здійснення такого перерахунку позивачу на підставі зазначених довідок до відповідних змін в діючому законодавстві України.

Встановити судовий контроль за виконанням даного рішення, поклавши на Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області подати суду звіт про виконання його у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 гривні витрат по оплаті судового збору, понесених ним при подачі до суду адміністративного позову в цій справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.Ю. Бевз