Справа № 2а-4411/10/1770
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2015р. м. Київ К/9991/71835/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2011

у справі № 2а-4411/10/1770

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2011, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ від 21.04.2010 № 12250/25-16/146 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 478351,85 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Дубенська ОДПІ подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення ухвали нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права: ч. 4 ст. 1, ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 ВР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Позивач у період з 2007 по 2008 роки перебував на спрощеній системі оподаткування на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку.

Підставою для застосування до позивача на підставі п.1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) за рішенням від 21.04.2010 № 12250/25-16/146 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 478351,85 грн. слугували висновки документальної планової перевірки, викладені в акті від 09.04.2010 № 61/17/НОМЕР_1, про порушення п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, що полягало у проведенні розрахункових операцій в сумі 95670,37 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій.

За висновками податкового органу таке порушення зумовлено перевищенням позивачем граничного обсягу виручки, встановленого в ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98, у І кварталі 2008 року в сумі 177132,52 грн.

Висновки податкового органу про отримання позивачем у І кварталі 2008 року виручки від ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» в сумі 677132,52 грн. ґрунтуються на даних довідки від 16.12.2009 № 1072 Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України.

Податковий орган вважає, що з виникненням у позивача обов'язку перейти на загальну систему оподаткування, обумовленого перевищенням граничного обсягу виручки, у позивача виник обов'язок при здійсненні розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити такі операції через реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням та видачею відповідних розрахункових документів.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, частина перша статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до статті 5 Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Таким чином, у разі перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку виникає обов`язок переходу у наступному податковому періоді на загальну систему оподаткування, а також у випадку здійснення розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

Згідно із частиною третьою статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Як достовірно встановлено судами попередніх інстанцій на підставі актів виконаних робіт, актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних документів позивач на підставі договору від 02.01.2008 отримав від ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» кошти в сумі 21075,41 грн.

Крім того, судами встановлено, що ТОВ «Зевс ЛТД» 17.03.2010 подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку, форми № 1 ДФ за І квартал 2008 року, згідно з яким ТОВ «Зевс ЛТД» помилково задекларовано у звітності за вказаний період показник виплаченого на користь ОСОБА_2 доходу в сумі 677132,5 грн. та виправлено вказаний показник на суму 21075,41 грн.

Виходячи з достовірно встановлених судами попередніх інстанцій обставин про те, що позивач не отримував виручку в І кварталі 2008 року в сумі 677132,5 грн. від ТОВ «Зевс ЛТД», висновок податкового органу про перевищення позивачем граничного розміру виручки, який дозволяв останньому перебувати на спрощеній системі оподаткування, є безпідставним. Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є протиправним.

З огляду на викладене, діючи в межах перегляду касаційної скарги судом касаційної інстанції, встановлених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун