Справа № 2-а/485/6/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа № 2-а/485/6/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій Миколаївської області про поновлення на службі у відповідача по справі, стягнення з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку по 80 гривень за кожний день, стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Суд першої інстанції, своєю ухвалою від 20 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишив без розгляду, за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

ОСОБА_4 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з копією наказу № 389 від 15 грудня 2014 року про своє звільнення з посади начальника караулу 24 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Миколаївській області - у запас Збройних Сил України за пунктом 176 пунктом 6 (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту середнього начальницького складу), з 15 грудня 2014 року, позивач ознайомився під підпис того ж дня.

Лише 21 січня 2015 року позивач вперше звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом щодо свого поновлення на роботі, який було залишено без розгляду за його письмовою заявою.

12 лютого 2015 року позивач звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області із вказаним позовом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Судова колегія вважає, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивачу було відомо ще в грудні 2014 року, тоді як із вказаним позовом до Снігурівського районного суду Миколаївської області звернувся лише 12 лютого 2015 року, тобто з пропуском строку.

В якості поважної причини пропуску строку звернення до суду позивач обґрунтовує пропуск строку незнанням про його існування, однак ухвалою суду від 20 лютого 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду, за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Слід зазначити, що ст. 99 КАС України визначає початок перебігу строку як день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливості переривання строків звернення з позовом до адміністративного суду.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Поряд з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення позивача до суду поважними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, судом також не встановлено обставин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк.

Відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністравного суду поважними. Враховуючи пропуск позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно залишив позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк