Справа № 819/558/15-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/558/15-a

06 квітня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представника позивача Колеги О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості (далі - Тернопільський МЦЗ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, відповідач) про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у розмірі 986,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2005 р. надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю ОСОБА_2

В подальшому Тернопільський МЦЗ при розслідуванні страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, виявив, що відповідач на період отримання допомоги по безробіттю була зареєстрована, як фізична особа-підприємець з 06.09.2001р., отже була зайнятою. Тому, відповідач у розумінні ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» відноситься до категорії зайнятого населення на момент надання їй статусу безробітної та незаконно отримала суму матеріального забезпечення. За період з 26.04.2005 р. по 17.10.2005 р. їй виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 986,54 грн.

Відповідачу направлялась претензія про повернення допомоги по безробіттю, проте сума виплаченої допомоги не перерахована Тернопільському МЦЗ. Відтак, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 986,54 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, хоча в розумінні статей 33, 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 19.04.2005 р. звернулася до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості і 26.04.2005 р. отримала статус безробітної, що підтверджується її заявою від 26.04.2005 р. та персональною карткою. Відповідно до поданої відповідачем заяви про надання їй статусу безробітної, нею зазначено, що вона не зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності.

Тернопільським міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю. Протягом періоду з 26.04.2005 р. по 17.10.2005 р. їй виплачено матеріальне забезпечення у розмірі 986,54 грн., що підтверджується довідкою позивача №03 від 16.02.2015 року.

Встановлено, що актом №52 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26.12.2014 року з'ясовано, що станом на 24.12.2014р. перебуваючи на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості, ОСОБА_2 отримала статус безробітної, одержала допомогу по безробіттю і одночасно була приватним підприємцем, тобто була зайнятою, що підтверджується актом (а. с. 13-14) та копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по відповідачці (а. с. 15). ОСОБА_2 згідно витягу ЄДРЮО та ФОП припинила свою підприємницьку діяльність 02.12.2014р., тобто на момент звернення (19.04.2005р.) у Тернопільський МЦЗ вона ще була підприємцем.

У зв'язку з наведеними обставинами, Тернопільським міськрайонним центром зайнятості прийнято наказ від 16.02.2015 року №24 про повернення допомоги по безробіттю з вини особи, виплачених ОСОБА_2 за період з 26.04.2005 року по 17.10.2005 року в розмірі 986,54 грн. (а. с. 9), та направлено відповідачу претензійний лист від 03.03.2015 року № 07/978 про повернення коштів (а. с. 6). На момент звернення до суду такі вимоги щодо перерахування коштів не виконані. Наказ Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 16.02.2015 року про повернення коштів, виплачених ОСОБА_2, нею не оскаржений.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття регулює Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону №5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону № 5067-VI безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

П. 8 ч. 1 ст. 45 Закону № 5067-VI реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, №1533-III з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 1533-III) визначено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Ст. 7 цього ж Закону визначає, що видами забезпечення за цим Законом, серед іншого, є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Розмір допомоги по безробіттю визначений у ст. 23 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 36 Закону № 1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю, у т. ч. одноразової для організації безробітними підприємницької діяльності, та обчислення страхового стажу передбачений Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р. за № 915/5136 (далі - Порядок № 307).

П. 5.5 Порядку № 307 визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою (пункт 6.14 Порядку № 307).

Відповідно до п. 2, 4, 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р. за № 232/16248 (далі - Порядок № 60/62), розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку (пункти 7, 9 Порядку № 60/62).

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 р. №755-IV фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що у період отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 мала статус фізичної особи - підприємця, що підтверджується витягом з ЄДРЮО та ФОП.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, що підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи суд приходить до думки, що Відповідач неправомірно отримувала допомогу від центру зайнятості, оскільки на момент звернення із заявою для отримання статусу безробітного, ОСОБА_2 в ній вказала що не займається підприємницькою діяльністю, хоча фактично була зареєстрований як фізична особа-підприємець у період отримання допомоги по безробіттю, а тому факт порушення нею вимог ч.3 ст.45 Закону № 5067-VI доведений в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Тому, з огляду на те, що нараховані і виплачені кошти відповідачем добровільно не були поверненні, а також, враховуючи те, що відповідач не надала суду переконливих та беззаперечних доказів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, та відповідно - про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, у спосіб визначений позивачем - шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Тернопільського МЦЗ коштів у сумі 986,54 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості ( вул. Текстильна 1Б м. Тернопіль 46010) допомогу по безробіттю в сумі 986,54 (дев'ятсот вісімдесят шість грн. 54 коп.) на р/р №1002, МФО 838012, Банк ГУДКСУ у Тернопільській області, одержувача - Тернопільського міськрайонного центру зайнятості.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 07 квітня 2015 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.