Справа № 815/1478/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1478/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сок Трейд» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 року № , -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сок Трейд» (надалі по тексту - позивач або ТОВ «Сок Трейд») звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року № .

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі акту перевірки від 22.09.2014 року № 5174/15-53-22-08/32642016 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Сок Трейд», код за ) з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Броклідер Інформ», код за за період травень 2014 року» відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.10.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 138 186,00 грн. (за основним платежем - 92 124,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 46 062,00 грн.). Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки прийнято на підставі хибних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки, у зв'язку з відсутністю порушень, що стали підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що в ході перевірки з боку позивача були встановлені порушення, які знайшли відображення в акті перевірки, що підтверджується фактичними обставинами, а тому оскаржуване рішення є законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд виходив з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що на виконання наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 04.09.2014 року № 2026, та на підставі направлень від 04.09.2014 року № 002182/1977 та № 002183/1978, виданих ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, посадовими особами відповідача згідно із п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-УІ, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Сок Трейд» з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Броклідер Інформ», код за за період травень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 22.09.2014 року № 5174/15-53-22-08/32642016 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Сок Трейд», код за ) з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «Броклідер Інформ», код за за період травень 2014 року», відповідно до висновку якого перевіркою встановлено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавно з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. Перевіркою ТОВ «Сок Трейд» не підтверджено реальність проведених господарських операцій з ТОВ «Броклідер Інформ» за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму податкового кредиту по здійсненим операціям на суму 92 124,39 грн., в т.ч. по періодах: травень 2014 року - 5980,20 грн., червень 2014 року - 86144,19 грн. (а.с. 25-47 том 1).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.10.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 138 186,00 грн. (за основним платежем - 92 124,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 46 062,00 грн.).

Не погодившись з висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Сок Трейд» оскаржило його в судовому порядку, вимагаючи скасування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для донарахування позивачу податку на додану вартість у сумі 92 124,00 грн. та відповідно штрафних (фінансових) санкцій з даного виду податку, стали висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за період травень-червень 2014 року на загальну суму 92 124,39 грн. по господарським операціям позивача з ТОВ «Броклідер Інформ», оскільки реальність вчинення вказаних господарських операцій відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері, у ТОВ «Сок Трейд» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Суд з даними висновками відповідача не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Сок Трейд» здійснював господарські операції з придбання (поставки) лабораторного обладнання з контрагентом ТОВ «Броклідер Інформ».

Відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Момент виконання обов'язку продавця щодо передачі товару згідно ст. 664 Цивільного кодексу України є: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Таким чином, факт отримання товару документально підтверджується наявними первинними бухгалтерськими документами (накладні) та первинними бухгалтерськими документами подальшої реалізації отриманого товару.

Так, згідно договору поставки №35/05/14 від 13 травня 2014 року, укладеного між TOB

«Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець), позивач купив лабораторне обладнання: пробірки 42*300 мм(3 шт/уп) - 4 штуки; тестовий набір «Veratox» для визначення Афлатоксину HS - 3 штуки; каталізатор Кьельтбас CM, 1000 шт. - 1 упаковка; рослини/35S+FMV/NOS скрінінг-1 штука; тестовий набір «Veratox» для визначення Т-2/НТ - 2 штуки., всього на суму: 25 521,60 грн., що підтверджується: рахунком на оплату №52 від 23.05.2014 pоку, податковою накладною № 10 від 23.05.2014 pоку, видатковою накладною №52 від 23.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 23.05.2014 року, банківською випискою від 17.06.2014 року (а.с. 95-102 том 1).

Згідно договору поставки №39/05/14 від 26 травня 2014 року, укладеного між TOB «Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець), позивач купив лабораторне обладнання: тестовий набір «Veratox» для визначення DON - 1 штука, всього на суму: 2 580,00 грн., що підтверджується: рахунком на оплату №77 від 30.05.2014 pоку, податковою накладною № 33 від 30.05.2014 pоку, видатковою накладною №77 від 30.05.2014 року, товарно-транспортною накладною від 30.05.2014 pоку, банківською випискою від 17.06.2014 року; планшет - 1 штука; тестовий набір «Veratox» для визначення Афлатоксину - 2 штуки; тестовий набір «Veratox» для визначення DON- 1 штука, всього на суму: 7 779,60 грн., що підтверджується: рахунком на оплату №67 від 26.05.2014 pоку, податковою накладною № 24 від 26.05.2014 pоку, видатковою накладною №66 від 26.05.2014 року, товарно-транспортною накладною від 26.05.2014 pоку, банківською випискою від 17.06.2014 року (а.с. 103-116 том 1).

Згідно договору поставки №41/05/14 від 28 травня 2014 року, укладеного між TOB «Сок Трейд» (покупець) та TOB «Броклідер Інформ» (продавець) позивач купив лабораторне обладнання: аналізатор Inframatic 9500 HLW в комплекті - 1 комплект, всього на суму: 516 865,16 грн., що підтверджується: рахунком № 73 від 28.05.2014 pоку, податковою накладною № 32 від 28.05.2014 pоку, видатковою накладною №76 від 28.05.2014 pоку, товарно-транспортною накладною від 28.05.2014 pоку, банківською випискою від 17.06.2014 року та від 02.09.2014 року (а.с. 117-128 том 1).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів, що підтверджується банківськими виписками.

Крім того на підтвердження реальності взаємовідносин з вищезазначеним контрагентом, позивач надав до суду копії: прибуткових внутрішніх складських накладних та договорів оренди нежитлових приміщень; свідоцтва про державну метрологічну атестацію; технічного паспорту Аналізатора; інструкції до тестових наборів «Veratox», оборотно-сальдові відомості по рахункам 112 та 281 (а.с. 229-256 том 1, 13-54 том 2).

Також судом встановлено, що в подальшому вищевказане лабораторне обладнання, було продане позивачем до TOB «Форлаб», до ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», до TOB «Тіс-Зерно», до TOB «Інспекторат Україна». Вказані обставини підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: рахунками - фактурами, податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, банківськими виписками (а.с. 129-185 том 1).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що придбання позивачем лабораторного обладнання від TOB «Броклідер Інформ», його транспортування документально підтверджено договорами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними документами та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

За придбаний товар позивач провів розрахунки з TOB «Броклідер Інформ». Тобто відбулись реальні зміни майнового стану платника податків позивача - TOB «Сок Трейд». Подальша реалізація лабораторного обладнання підтверджується вищезазначеними документами, які наявні в матеріалах справи.

Зокрема, наявність обліку придбаних у вищезазначеного контрагента позивача товарно-матеріальних цінностей на рахунку 112, що підтверджується відповідною оборотно-сальдовою відомістю, спростовує твердження відповідача про фактичну відсутність господарських операцій з придбання у ТОВ «Броклідер Інформ» лабораторного обладнання.

Таким чином судом встановлено, що позивачем було виконано всі зобов'язання, які покладено Цивільним кодексом України за вищезазначеними договорами поставки, про що свідчать вищезазначені первинні документи.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Броклідер Інформ» у загальному розмірі 92 124,39 грн. включені позивачем до складу податкового кредиту, в тому числі по періодах: травень 2014 року - 5980,20 грн., червень 2014 року - 86 144,19 грн., відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, перевіряючі дійшли висновку про завищення ТОВ «Сок Трейд» податкового кредиту з ПДВ за період травень-червень 2014 року на загальну суму 92 124,39 грн. по господарським операціям з ТОВ «Броклідер Інформ», оскільки реальність вчинення вказаних господарських операцій відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері.

Так, перевіряючі дійшли висновку про завищення ТОВ «Сок Трейд» податкового кредиту, зокрема, на підставі матеріалів акту ДПІ у Печерському районі м. Києва ГУ Міндоходів в Київській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Броклідер Інформ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.04.2014 року по 04.08.2014 року» № 2263/26-55-22-8/38887648 від 04.08.2014 року, за змістом якого в цілому встановлено, що ТОВ «Броклідер Інформ» є вигодотранспортуючим суб'єктом (транзитером). Вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Таким чином фактично на підставі вищезазначених результатів перевірки контрагента позивача ТОВ «Броклідер Інформ», відповідач у даному акті перевірки дійшов висновку про відсутність реальності вчинення позивачем господарських операцій з даним контрагентом та завищення позивачем суми податкового кредиту.

Суд з даними висновками не погоджується та зазначає, що в акті перевірки висновки про відсутність реальності фінансово-господарської діяльності за укладеними позивачем з його контрагентом ТОВ «Броклідер Інформ» правочинами ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи.

Недопустимість таких підходів до проведення перевірок платників податків визнано ДПА України та доведено до відома підпорядкованих підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від 29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання договорів нікчемними».

Належних доказів про самостійне дослідження податковим органом обставин укладання договорів між позивачем та ТОВ «Броклідер Інформ», предметів даних правочинів, змісту прав та обов'язків сторін за ними, повноважень фізичних осіб, які від імені суб'єктів господарювання укладали ці правочини, обізнаності суб'єктів господарювання щодо обставин діяльності один одного, дійсних намірів сторін правочину, наявності чи відсутності розумних економічних чинників на укладання правочинів, подальшого руху сплачених позивачем грошових коштів акт перевірки не містить. При цьому, надані позивачем в ході судового розгляду справи документи підтверджують дійсність всіх операцій і правильність податкового обліку ТОВ «Сок Трейд».

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Частиною 1 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на користь висновку, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок держави порушується у разі недотримання нормативних актів, у яких він закріплений, а ухилення від сплати податків, на факт якого податковий орган посилається як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, є злочином, відповідальність за який встановлена Кримінальним кодексом України, суд вважає, що за обставин, які склалися визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 02.09.2010 року № К-23029/07.

Податковим органом фактично зроблений висновок, що TOB «Броклідер Інформ» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб. У своїх висновках податковий орган вважає, що контрагент позивача фактично не здійснював господарської діяльності, а лише документував операції щодо надання послуг.

При цьому, актом перевірки не встановлено жодного фактичного порушення вимог норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

В свою чергу, судом встановлено, що укладаючи договори поставки лабораторного обладнання з даним товариствами, позивач правомірно виходив з наступного:

а) станом на дату укладення договорів ТОВ «Броклідер Інформ» було зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не перебували в стані припинення;

б) станом на дату укладення договорів TOB ТОВ «Броклідер Інформ» перебувало на обліку в органах доходів і зборів та не мали податкового боргу;

в) директором ТОВ «Броклідер Інформ» були надані всі передбачені законодавством статутні та реєстраційні документи, зокрема: статут товариства, виписка про державну реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ.

Таким чином, висновки контролюючого органу щодо фіктивності діяльності ТОВ «Броклідер Інформ» не підтверджено жодними доказами, а позивач правомірно, у відповідності з вимогами чинного законодавства уклав господарські договори з вказаним контрагентом.

Тобто встановлені вище обставини та надані позивачем докази підтверджують, що контрагент позивача виконав прийняті на себе зобов'язання. ТОВ «Броклідер Інформ» в обумовлені в договорах строки поставив товар, надав податкові накладні, а позивач прийняв та оплатив вартість отриманого товару.

Наявність договорів, рахунків-фактур, видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських виписок, прибуткових внутрішніх складських накладних та договорів оренди нежитлових приміщень, свідоцтва про державну метрологічну атестацію, технічного паспорту Аналізатора, інструкцій до тестових наборів «Veratox», а також наявність первинної документації за правовідносинами між позивачем та його контрагентами з подальшої реалізації придбаного лабораторного обладнання, є переконливим доказом відсутності з боку позивача порушень податкового законодавства.

Перелічені документи свідчать, що сторонами вказаних вище правочинів, були дотриманні норми чинного законодавства, протиправний умисел, при укладанні правочинів, був відсутній, правочини були реальними і вчинялися за всіма правилами укладання договорів, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому, висновки відповідача є повністю необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам.

Суд вважає, що лише сам факт наявності господарських відносин з контрагентом, який, на думку відповідача, порушує податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат, оскільки платник податків може бути необізнаним стосовно таких порушень та дійсних намірів тих фізичних осіб, які представляють його контрагентів.

Суд критично сприймає твердження відповідача щодо того, що при перевірці відповідачу не були надані накази про відрядження директора TOB «Сок Трейд» до м. Києва для підписання зазначених договорів поставки протягом травня 2014 року, з огляду на наступне.

Як пояснив представник позивача, ТОВ «Броклідер Інформ» є поставщиком по даній господарській операції, саме осатаній складав текст договорів поставки і відмітив в договорі «м. Київ». У TOB «Сок Трейд» не було ні яких заперечень до договорів і про підписання тих самих договорів було прийнято рішення в телефонному режимі, після того як ці договори були відправленні електронною поштою для вивчення TOB «Сок Трейд». В подальшому директор TOB «Сок Трейд» поставив свій підпис на бланку першого договору поставки №35/05/14 та печатку. Потім два екземпляра договору були відправлені кур'єром до TOB «Сок Трейд», а після підписання даного договору директором TOB «Сок Трейд» в той же час один екземпляр був відправлений до TOB «Броклідер Інформ». Таким чином, по аналогії були підписанні інші договори з даним контрагентом.

Також у акті відповідач зазначає про відсутність відмітки про виконання доручень за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей. Разом з тим, судом встановлено, що довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей на момент проведення перевірки ще не була виконана. Оскільки це кільцева довіреність, то відповідно до п.8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Мінфіном України від 16.05.1996 року №99 (надалі - Інструкція №99), така довіреність видається на місяць, а тому ще не пройшов термін її повернення, отже не могла на час проведення перевірки стояти відмітка про виконання довіреності.

Більше того, у відповідності до п. 13 вказаної вище Інструкції №99 «при централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск постачальниками може здійснюватися без довіреності...».

Крім того у акті перевірки відповідач посилається на те, що Журнал обліку виданих довіреностей є первинним документом. Разом з тим, суд критично відноситься до даних тверджень відповідача, тим більше, що далі по тексту акту мова йде не про Журнал обліку довіреностей, а саме про довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, і що саме вона і є первинним документом згідно Закону №996-14. Таким чином, наданою відповіддю повністю спростовується висновок відповідача про порушення позивачем норм Закону №996-14, адже довіреність на отримання ТМЦ є і була надана під час перевірки. Ніяких порушень норм чинного законодавства до складання даної довіреності, чи взагалі про її відсутність в акті не зазначено.

В акті перевірки також зазначено, що у позивача, відсутній дорожній лист без якого перевезення вантажу не допускається. Разом з тим, суд зазначає, що Законом України № 3565 від. 05.07.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» (надалі - Закон №3565) були внесені зміни в тому числі в Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344 від 05.04.2001 року (в якому раніше було встановлено обов'язок заповнення дорожнього листа).

Крім того, в акті відповідач посилається також на п. 11.1 ст. 11 наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (надалі - наказ №363) в якому є посилання на дорожній лист, разом з тим, в цей самий наказ №363 були внесені зміни відносно скасування дорожнього листа і ці зміни були внесені також на підставі Закону України №3565.

Таким чином твердження відповідача про відсутність дорожнього листа у позивача є безпідставними.

В акті перевірки відповідач також посилається на не повне заповнення товарно-транспортних накладних, а саме не зазначення даних посвідчення водія, що є підставою начеб то вважати про відсутність фактичного придбання товару і відсутність зв'язку з господарською діяльністю позивача. Суд з даними твердження відповідача також не погоджується, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 11.1 наказу №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Згідно п. 1 наказу №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У позивача згідно вимог наказу №363, товарно-транспортні накладні є в наявності і в них містяться уся необхідна інформація. Крім того, суд вважає, саме по собі лише твердження відповідача - не є підставою про визнання відсутності фактичного придбання товару.

Не може розцінюватися як однозначний доказ відсутності реальної операції, якщо у товарно-транспортній накладній не заповнені всі рядки. Неповне заповнення документів, що засвідчують транспортування товару, дає підстави лише припускати факт порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не податкового законодавства.

Крім того відносно порядку заповнення товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що він не чим не регламентований, адже відсутня інструкція по заповненню ТТН. «Інструкція про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи» від 07.08.1996 р. №228/253 - скасована. Товарно-транспортна накладна - є «другорядним» документом, який засвідчує факт здійснення перевезення вантажу. Тим більш, що форма ТТН затверджена наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995 року N 488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля», який не зареєстрований в Мінюсті і тому не є обов'язковим для підприємств які не підпорядковані вищевказаним Міністерствам.

Таким чином, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, відповідно до п.п. 198.6.3. п. 198.6 ст. 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з абз.1 п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України).

Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Таким чином, Податковий кодекс України не встановлює обов'язку позивача при визначенні податкового кредиту здійснювати надмірну сплату ПДВ до бюджету. Позивач як покупець товарів (робіт, послуг) не сплачує при придбанні товару (робіт, послуг) ПДВ до бюджету, а сплачує такий податок у складі ціни товару (робіт, послуг) постачальникам таких товарів (робіт, послуг). Саме це є умовою при визначенні відшкодування покупця. Припущення відповідача про невиконання постачальниками зобов'язання зі сплати податку до бюджету не є підставою для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, який виконав усі передбачені Податковим кодексом України умови щодо його отримання.

Податковим кодексом України не встановлена обумовленість між підтвердженням сплати податку на додану вартість попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) та віднесенням позивачем до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг). Закон не ставить право платника податку на формування податкового кредиту в залежність від належного виконання постачальником або контрагентами постачальника своїх податкових зобов'язань та сплати ними сум податку на додану вартість до державного бюджету.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, позивач не має правових підстав перевіряти чи включена контрагентами постачальника сума податку на додану вартість від реалізованих товарів (робіт, послуг) до складу податкових зобов'язань.

Натомість, ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Як встановлено судом вище, зобов'язання за договорами між позивачем та TOB «Броклідер Інформ» виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, доводи податкового органу щодо фіктивності підприємницької діяльності, безтоварності господарських операцій, направленості ТОВ «Сок Трейд» на ухилення від сплати податків, а у зв'язку з цим і фіктивності угод, укладених між вказаними сторонами не приймаються як не підтверджені належними та допустимими доказами, і повністю спростовуються матеріалами справи.

Позивач сформував податковий кредит з урахуванням положень ст.198 Податкового кодексу України, який містить заборону включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що ТОВ «Сок Трейд» отримало податкові накладні від підприємства, що значилося в Єдиному реєстрі підприємств та платників податку на додану вартість. Послуги придбані від контрагентів позивача були використані в подальшому позивачем у його власній господарській діяльності. Отже, судом встановлені обставини, які у своїй сукупності свідчать про безумовну дійсність правочинів, фактичність господарських операцій між позивачем та TOB «Броклідер Інформ», їх правомірність і прозорість. При цьому, на користь своїх висновків податковий орган не надав жодного доказу і не обґрунтував їх.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні бути прийняті в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 13.10.2014 року № , у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сок Трейд» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 року № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 13.10.2014 року № .

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 09 квітня 2015 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 10 квітня 2015 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.