Справа № 804/20755/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддівСтепаненко В.В. Озерянської С.І., Юркова Е.О.
при секретаріНовченко Є.Ю.
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_5 Стребіж А.О. Старостенка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Відповідача 1 Державної податкової служби України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України Ноняк М.В., Відповідача 2 Державної фіскальної служби України, Відповідача 3 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним наказу, -
ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відповідача 1 Державної податкової служби України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України Ноняк М.В., Відповідача 2 Державної фіскальної служби України, Відповідача 3 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним наказу №21-о від 07.08.2014 року та запису №16 в трудовій книжці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що умовами для звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ у відставку є досягнення віку перебування на службі залежно від присвоєного спеціального звання та досягнення граничного віку перебування в запасі у відповідному військовому званні, проте наказ про звільнення ОСОБА_5 не містить відомостей про дату звільнення, у зв'язку з чим позивач просить його скасувати.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач 1 у судове засідання не прибув, заперечень, заяв або клопотань не надав.
Відповідач 2 надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що відповідачем та співвідповідачем, як відповідним органом (суб'єктом владних повноважень), де проходив службу генерал-майор податкової міліції ОСОБА_5 не порушено вимог спеціального законодавства щодо обліку періодів його служби та внесення всього періоду служби, у тому числі періоду з 29.03.2014 року по дату фактичного звільнення 07.08.2014 року, до його трудової книжки не суперечить приписам чинного законодавства.
Від Відповідача 3 надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про те, що він хоче звільнитися зі служби у відставку після настання граничного строку перебування на службі, а тому адміністративний позов ОСОБА_5 поданий поза межами встановленого законодавством способу захисту порушеного права.
У судовому засіданні представник Відповідача 2 та Відповідача 3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін та свідка, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом Державної податкової адміністрації України №545-о від 29.04.2010 року ОСОБА_5 був прийнятий на службу в податкову міліцію Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області.
На підставі Постанови Кабінету Міністрів України №981 від 21.09.2011 року Державна податкова адміністрація реорганізована в Державну податкову службу.
01 лютого 2012 року позивача призначили на посаду першого заступника голови - начальника управління податкової міліції Державної податкової служби у Дніпропетровській області.
24 грудня 2012 року Указом Президента України №726/2012 від 24.12.2012 року утворено Міністерство доходів і зборів України шляхом реорганізації Державної митної служби України та Державної податкової служби.
01.03.2014 року Постановою Кабінету Міністрів України №67 було ліквідовано Міністерство доходів і зборів та відновлена діяльність Державної податкової служби.
21 травня 2014 року Постановою Кабінету Міністрів України №160 утворена Державна фіскальна служба, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення та визнано такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року №67 «Про ліквідацію Міністерства доходів і зборів».
02 липня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №613-р були внесені зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.12.2012 року №1076 та утворена комісія з проведення реорганізації центральних органів виконавчої влади на чолі із заступником Міністра доходів і зборів Ноняк Михайлом Васильовичем.
07 серпня 2014 року Наказом Державної податкової служби України в особі голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України Ноняк М.В. №21-о генерала-майора податкової міліції ОСОБА_5 першого заступника голови - начальника управління податкової міліції державної податкової служби у Дніпропетровській області було звільнено з посади та податкової міліції у відставку (із зняттям з військової обліку) за пунктом 65 підпунктом «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114.
Згідно довідки (а.с. 30) 10 грудня 2014 року позивача було ознайомлено з Наказом Державної податкової служби України №21-о від 07.08.2014 року.
Пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 353.4 статті 353 Податкового кодексу України особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються такі спеціальні звання: вищий начальницький склад: генерал-полковник податкової міліції; генерал-лейтенант податкової міліції; генерал-майор податкової міліції.
За пунктом 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (надалі - Положення від 29.07.1991 року №114) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі в органах внутрішніх справ до такого віку: особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби - 45 років; полковники міліції та полковники внутрішньої служби - 50 років; генерал-майори міліції, генерал-майори внутрішньої служби, генерал-лейтенанти міліції та генерал-лейтенанти внутрішньої служби - 55 років; генерал-полковники внутрішньої служби - 60 років.
В силу пункту 8 Положення від 29.07.1991 року №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.
Згідно підпункту «а» пункту 65 Положення від 29.07.1991 року №114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання.
Судом встановлено, що 29 березня 2015 року ОСОБА_5 досяг 55 років, що було підставою для його звільнення, а саме досягнення граничного віку перебування на службі.
При цьому суд не погоджується з позицією Відповідача 2 та Відповідача 3, що позивач не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про те, що він хоче звільнитися зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) після настання граничного строку перебування на службі.
В ході судового розгляду підтверджено, що підставою для звільнення позивача слугувало досягнення ним граничного віку, що, в свою чергу, унеможливлює проходження ним служби в органах внутрішніх справ.
У відповідності до пункту 68 Положення від 29.07.1991 року №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Вимога, встановлена вказаним пунктом, стосується безпосередньо осіб, які мають намір звільнитись із органів внутрішніх справ на підставі підпункту «ж» пункту 63 та 64 Положення від 29.07.1991 року №114, а тому ОСОБА_5 не був зобов'язаний подавати рапорт про своє звільнення.
Вказану обставину також підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок Начальник управління персоналом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_6.
Таким чином, на відповідача як суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок звільнення особи у випадку досягнення нею граничного віку перебування на службі.
Щодо посилання відповідачів в обґрунтування підстав для звільнення позивача на відсутність відповідного рапорту та інших документів, що підтверджували поважність причин відсутності генерал-майора податкової міліції ОСОБА_5 на службі в період з 29.03.2014 року, у зв'язку з чим було прийнято рішення про його звільнення не за скоєний вчинок нез'явлення на службі, тобто не за вчинок, що дискредитує його високе звання особи вищого начальницького складу податкової міліції, а за пунктом 65 підпункту «а» (за віком) Положення від 29.07.1991 року №114, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно підпункту 354.1 пункту 354.1 статті 354 Податкового кодексу України посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність.
В силу частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (надалі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
За приписами статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про відсутність позивача на робочому місці.
У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (найманого працівника).
Приписами пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (надалі - Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що трудова книжка позивача містить запис №16, в якому в графі 2 (дата звільнення) вказано - 07.08.2014 року, в графі 4 (підстава звільнення) - Наказ ДПС України №21-о від 07.08.2014 року.
Проте вказаний наказ не містить відомостей про дату звільнення ОСОБА_5,а тому вищевказаний запис в трудовій книжці, яким визначено дату звільнення 07.08.2014 року, не відповідає відомостям наказу №21-о від 07.08.2014 року.
З урахуванням наведеного, якщо граничний вік перебування позивача на службі настав 29.03.2014 року, то і днем звільнення є день настання граничного віку, тобто 29.03.2014 року.
При цьому суд звертає увагу, що в силу пункту 8 Положення від 29.07.1991 року №114 при необхідності на службі в органах внутрішніх справ можуть бути залишені на строк до п'яти років: особи середнього і старшого начальницького складу до полковника міліції та полковника внутрішньої служби включно - начальниками, яким надано право призначати їх на посаду; генерал-майори міліції, генерал-майори внутрішньої служби, генерал-лейтенанти міліції, генерал-лейтенанти внутрішньої служби - Міністром внутрішніх справ; генерал-полковники внутрішньої служби - Кабінетом Міністрів. У виняткових випадках особам середнього, старшого або вищого начальницького складу строк служби в органах внутрішніх справ може бути продовжено, з урахуванням стану здоров'я, в такому ж порядку повторно до 5 років, а окремим із них, які мають вчену ступінь або вчене звання, - до 10 років.
Проте посадовими особами, яким надано право призначати на посаду першого заступника голови - начальника управління податкової міліції державної податкової служби Дніпропетровської області, рішення про залишення ОСОБА_5 на вказаній посаді не приймалося, що підтверджує визначення дати звільнення саме 29.03.2014 року.
Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
В силу частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
За таких підстав суд вважає за необхідне викласти позовні вимоги в іншій редакції, оскільки спірний наказ №21-о від 07.08.2014 року містить правильну підставу звільнення позивача, а саме підпункт «а» пункту 65 Положення від 29.07.1991 року №114, проте в той же час вказаний наказ не містить дати звільнення ОСОБА_5 з займаної посади.
Враховуючи, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державна податкова служба України міститься інформація, що станом на винесення судового рішення Державна податкова служба України не ліквідована та знаходиться в стані припинення, суд вбачає підстави для зобов'язання саме Державної податкової служби України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України внести зміни в наказ Державної податкової служби України №21-о від 07.08.2014 року шляхом зазначення дати звільнення ОСОБА_5.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Відповідача 1 Державної податкової служби України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України Ноняк М.В., Відповідача 2 Державної фіскальної служби України, Відповідача 3 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним наказу - задовольнити частково.
Визнати протиправним наказ Державної податкової служби України №21-о від 07.08.2014 року в частині не зазначення дати звільнення ОСОБА_5.
Зобов'язати Державну податкову службу України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України внести зміни в наказ Державної податкової служби України №21-о від 07.08.2014 року шляхом зазначення дати звільнення ОСОБА_5 за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, а саме з 29.03.2014 року.
Зобов'язати Державну податкову службу України в особі Голови Комісії з проведення реорганізації Державної податкової служби України внести відповідні зміни у трудову книжку ОСОБА_5.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 23 березня 2015 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.В. Степаненко С.І. Озерянська Е.О. Юрков