Справа № 817/634/15
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа №817/634/15

07 квітня 2015 р.м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача: представник Зражевський О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доРівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.09.2012 по 09.12.2014 в розмірі 158107,25 грн.

Представник відповідача в письмовому запереченні просив позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. На обґрунтування клопотання зазначив, що оскільки служба ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ є публічною службою, то норми трудового законодавства на спірні правовідносини не поширюються і можуть бути застосовані лише при умові, якщо це передбачено законодавством, яке регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх справ. Вказує, що до спірних правовідносин слід застосувати строк звернення до суду, визначений ч.3 ст.99 КАС України. ОСОБА_1 про порушення його прав та інтересів дізнався 03.09.2012 в день звільнення та виплати йому грошового забезпечення. З даною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 04.05.2015, через 31 місяць, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду з адміністративним позов. У зв'язку з викладеним, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду у відповідності до ст.100 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив задовольнити повністю.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечили, просили відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши докази в обґрунтування клопотання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про залишення позову без розгляду до задоволення не підлягає з таких підстав.

Частиною першою ст.99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою ст.100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду з підстав ч.1 ст.100 КАС України, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно зі ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права

Пунктами 3 та 4 наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" №499 від 31.12.2007, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, затвердженому Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896.

Вказаною Інструкцією не врегульовані відносини щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні працівників органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, термін "заробітна плата" означає, незалежно від її назви і методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

В рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 (справа №1-5/2012) щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Суд встановив, що наказом начальника Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України від 03.09.2012 №73о/с "По особовому складу" підполковника міліції ОСОБА_1, начальника циклу загальноправових та спеціальних дисциплін Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за власним бажанням, відповідно до п.64"ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 у справі №817/738/14, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014, визнано протиправним та скасовано:

наказ від 20.08.2012 №65 "Про порушення вимог законодавства про освіту в Рівненському ВПУ ДДСО при МВС України та покарання винних" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - оголошення зауваження;

наказ від 27.08.2012 №71 "Про пропажу матеріальних цінностей та покарання винних" в частині позбавлення ОСОБА_1 преміальної надбавки за результатами роботи за серпень 2012 року на 100%;

наказ від 29.08.2012 №70о/с "По особовому складу" щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 0%.

06.08.2014 та повторно 10.09.2014 позивач звертався до відповідача щодо проведення донарахування належних коштів при звільненні та здійснення їх виплати.

З матеріалів справи встановлено, що платіжним дорученням №212 від 09.12.2014 ОСОБА_1 перераховано 100% премія та перерахунок вихідної допомоги в розмірі 5538,12 грн.

З позовною заявою ОСОБА_1 до Рівненського окружного адміністративного суду звернувся 06.03.2015.

Враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем відбувся 09.12.2014, а тому позивачем не пропущено тримісячний строк для звернення до суду з заявою щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Керуючись ч. 4 ст. 160 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала суду окремо не оскаржується, заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Дорошенко Н.О.