Справа № 817/2539/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2539/14

09 квітня 2015 року 15год. 34хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув;

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
до Дубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимоги, рішень
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 року №Ф-53-17 на суму 45130,40 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2014 року № на суму 3211,28 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.06.2014 року № на суму 1362,92 грн. (штраф у розмірі 984,63 грн. та пеня в розмірі 377,29 грн.).

Під час судового розгляду справи керуючись ст.55 КАС України первинного відповідача - Дубенську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області судом було замінено на правонаступника - Дубенську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що проведене нарахування штрафів та пені по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та обґрунтування наведені в акті перевірки Дубенської ОДПІ не відповідають фактичним обставинам та приписам чинного законодавства.

Відповідно до пп. 2 п. 4.5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 455, суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року, на підставі даних річної податкової декларації.

Позивач зазначив, що щомісячно протягом 2012-2014 років здійснював оплату в безготівковій формі єдиного внеску в розмірі мінімального страхового внеску з доплатою сум за підсумками нарахувань за відповідні календарні роки, що підтверджується платіжними дорученнями та картками особового рахунку.

На думку позивача, ним було правомірно задекларовано свій чистий оподатковуваний дохід за 2012 та 2013 роки та сплачено з цього доходу єдиний внесок, враховуючи положення п.4 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який встановлює максимальну величину бази нарахування єдиного внеску. Зазначив також, що відповідачем неправомірно було збільшено розмір доходу позивача за серпень 2012 року на суму 30000,00 грн. та за листопад 2013 року на суму 6940,00 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем було неправомірно невраховано щомісячні авансові платежі та фактичну сплату позивачем єдиного внеску. Зокрема, станом на 11.02.2013 року за позивачем рахувалась заборгованість в сумі 2117,05 за 2013 рік, а не 6689,47 грн., як зазначено відповідачем. Станом на 11.02.2013 року вказана недоїмка становила 2384,22 грн., а не 3950,58 грн.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував з підстав, викладених у позовній заяві та матеріалів справи, просив позов задовольнити повністю. В останнє судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, подав письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Згідно п. 5 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (суми доходу, отриманої від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб).

Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, сплачують за себе єдиний внесок протягом року до: - 15 березня; - 15 травня; - 15 серпня; - 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. При цьому, суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації, та не можуть бути меншими за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Листом ПФУ від 29.02.2012 №4889/03-30 щодо розрахунку річної суми ЄСВ для ФОП на загальній системі оподаткування дається роз'яснення, що обчислення сум єдиного внеску зазначеними платниками здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій. Фізичні особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують і подають до органів Пенсійного фонду звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 р. №22-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.11.2010 р. за №1014/18309 (далі - Порядок), за себе і таблицю 4 додатка 5 до Порядку за членів сім'ї, які беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності. У графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума чистого доходу (прибутку), яка заявлена в податковій декларації фізичної особи - підприємця" платник самостійно відображає фактичну суму чистого доходу за себе в розрізі місяців. При цьому сума чистого доходу за рік повинна відповідати сумі чистого оподатковуваного доходу, заявленого у податковій декларації.

У графі 3 таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини" платником відображається самостійно певна сума доходу в розрізі кожного місяця відповідного року, в межах максимальної величини.

Тобто для заповнення звіту з ЄСВ, ФОП на загальній системі повинен орієнтуватися на фактичні розміри чистого доходу по місяцях, які відображені у книзі обліку доходів та витрат. Крім того, згідно ч.2 п.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», «сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток)». Тобто під час визначення остаточної суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету за результатами календарного року, розраховується сума ССВ за кожен календарний місяць.

На с.27 Акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено заниження бази нарахування єдиного внеску в сумі 64 485,52 грн. у 2012 році та 90 204,91 грн. за 2013 рік, чим порушено п.2 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Розрахунок даних сум виглядає наступним чином:

За 2012 рік з книги обліку доходів і витрат видно, що чистий дохід в розрізі місяців дорівнював 83 763,52 грн. Платником задекларовано 55 575,44 грн. чистого сходу за грудень місяць, з якого ЄСВ сплачено з максимальної величини доходу, на яку нараховується ЄСВ - 19 278 грн. Отже, заниження бази складає 64 476,52 грн. (83763,52-19278=64476,52).

Аналогічно у 2013 році, дохід у розрізі місяців складає 110910,91 грн., а платником задекларовано дохід лише у грудні місяці в сумі 113713,41 грн., з якого ЄСВ сплачено з максимальної величини доходу, на яку нараховувалось ЄСВ у 2013 році - 20706 грн. Отже, відбулось заниження бази нарахування ЄСВ в сумі 90 204,91 грн. (110910,91-20706=90204,91).

Враховуючи скасування постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року по справі №817/2974/14, залишеної без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року, податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у зв'язку із завищенням валових витрат при визначенні чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідачем було підготовлено новий розрахунок донарахованих сум єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій із врахуванням виключення із суми чистого оподаткованого доходу позивача за серпень 2012 року на суму 30000,00 грн. та за листопад 2013 року на суму 6940,00 грн.

За вказаних обставин представник відповідача у попередніх судових засіданнях просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В останнє судове засідання представник відповідача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст..41 КАС України судове засідання технічними засобами не фіксувалось.

Заслухавши думку представників сторін у судових засіданнях, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що з 05 по 19 травня 2014 р. Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією проводилась перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_2, за результатами якої було складено акт про результати документальної виїзної перевірки від 26.05.2014 р. № 620/17/НОМЕР_1, на підставі якого винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 р. № Ф-53-17 (том 1 а.с. 7);

- рішення № від 08.08.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (том 1 а.с. 8);

- рішення № від 18.06.2014 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (том 1 а.с. 6).

Щодо вказаної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014 р. № Ф-53-17 на суму 45130,40 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (суми доходу, отриманої від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб).

Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, сплачують за себе єдиний внесок протягом року до: - 15 березня; - 15 травня; - 15 серпня; - 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності. При цьому, суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації, та не можуть бути меншими за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Листом ПФУ від 29.02.2012 №4889/03-30 щодо розрахунку річної суми ЄСВ для ФОП на загальній системі оподаткування дається роз'яснення, що обчислення сум єдиного внеску зазначеними платниками здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій. Фізичні особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують і подають до органів Пенсійного фонду звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 р. №22-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.11.2010 р. за №1014/18309 (далі - Порядок), за себе і таблицю 4 додатка 5 до Порядку за членів сім'ї, які беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності. У графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума чистого доходу (прибутку), яка заявлена в податковій декларації фізичної особи - підприємця" платник самостійно відображає фактичну суму чистого доходу за себе в розрізі місяців. При цьому сума чистого доходу за рік повинна відповідати сумі чистого оподатковуваного доходу, заявленого у податковій декларації.

У графі 3 таблиці 1 додатка 5 до Порядку "Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини" платником відображається самостійно певна сума доходу в розрізі кожного місяця відповідного року, в межах максимальної величини.

Таким чином, для заповнення звіту з ЄСВ, ФОП на загальній системі повинен орієнтуватися на фактичні розміри чистого доходу по місяцях, які відображені у книзі обліку доходів та витрат. Крім того, згідно ч.2 п.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Тобто під час визначення остаточної суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету за результатами календарного року, розраховується сума ЄСВ за кожен календарний місяць.

Перевіркою було встановлено заниження бази нарахування єдиного внеску в сумі 64 485,52 грн. у 2012 році та 90 204,91 грн. за 2013 рік. Відтак відповідачем було збільшено суму основного зобов'язання позивача зі сплати єдиного внеску у розмірі 19095,18 грн. за 2012 рік та у розмірі 26035,22 грн. за 2013 рік.

Враховуючи скасування постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року по справі №817/2974/14 (том 2 а.с. 12-15), залишеної без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року (том 1 а.с.242-245), податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у зв'язку із завищенням валових витрат при визначенні чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, судом було встановлено фактичне відхилення сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу (у розмірі 34,7%) за 2012 рік у розмірі 12594,48 грн. та у 2013 році у розмірі 23627,04 грн., з чим погодився відповідач, подавши уточнений розрахунок донарахованих сум ЄСВ.

За таких обставин, відповідачем було неправомірно донараховано позивачу 6500,70 грн. ЄСВ за 2012 рік та 2408,18 грн. за 2013 рік (разом 8908,88 грн.). Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2014р. № Ф-53-17 підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині донарахування суми заборгованості у розмірі 8908,88 грн.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно п.3 ч.11 ст.25 вказаного Закону за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідачем було винесено рішення № від 08.08.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3211,28 грн. за донарахування позивачу ЄСВ в розмірі 45130,40 грн. (1909,52 грн. за 2012 рік та 1301,76 грн. за 2013 рік.).

Враховуючи вищевикладене та встановлення судом неправомірності донарахування позивачу 6500,70 грн. ЄСВ за 2012 рік та 2408,18 грн. за 2013 рік (разом 8908,88 грн.), сума штрафних санкцій, застосованих до позивача також є завищеною.

Так, судом було встановлено фактичне відхилення сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік у розмірі 12594,48 грн. та у 2013 році у розмірі 23627,04 грн. Відтак розмір штрафу, що належить сплатити позивачу становить 1259,45 грн. (12594,48*5%*2) за 2012 рік та 1181,35 грн. (23627,04*5%*1). Загалом 2440,80 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 08 серпня 2014 року № в частині штрафних санкцій у розмірі 770,48 грн. (3211,28-2440,80).

Що стосується рішення № від 18.06.2014 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 1361,92 грн., то суд зазначає наступне.

Позивачем було задекларовано до сплати за 2012 рік ЄСВ в розмірі 6689,47 грн. При цьому, у 2012 році позивачем сплачувались щомісячні авансові платежі на загальну суму 4572,42 грн., що підтверджується листом управління ПФУ в Дубенському районі (том 1 а.с. 141), копіями платіжних доручень (том 1 а.с. 146-151, 223-226) та листом управління ПФУ в Дубенському районі від 02.04.2015 року №1777/02, яким підтверджено сплату позивачем ЄСВ за червень 2012 року. Таким чином, судом встановлено, що станом на 11.02.2013 року за позивачем рахувалась заборгованість по сплаті задекларованого ЄСВ у розмірі 2117,05 грн., а не 6689,47 грн., як зазначено відповідачем. Вказана заборгованість була погашена трьома платежами: 398,01 грн. 27.02.13 року (прострочення у 16 днів), 398,01 грн. 20.03.2013 року (прострочення 37 днів) та 1381,03 грн. 19.04.2013 року (прострочення 67 днів). За таких обставин, до позивача слід застосувати штраф у розмірі 217,71 грн. та нарахувати пеню у розмірі 113,63 грн. за 2012 рік.

Аналогічно у 2013 році позивачем було задекларовано до сплати ЄСВ в розмірі 7184,98 грн. При цьому, у 2013 році позивачем сплачувались щомісячні авансові платежі на загальну суму 4800,76 грн., що копіями платіжних доручень. Таким чином, судом встановлено, що станом на 10.02.2014 року за позивачем рахувалась заборгованість по сплаті задекларованого ЄСВ у розмірі 2384,22 грн., а не 3950,58 грн., як зазначено відповідачем. Вказана заборгованість була погашена трьома платежами: 1888,71 грн. 20.02.14 року (прострочення у 10 днів), 422,71 грн. 28.02.2014 року (прострочення 18 днів) та 72,80 грн. 27.03.2014 року (прострочення 45 днів). За таких обставин, до позивача слід застосувати штраф у розмірі 238,42 грн. та нарахувати пеню у розмірі 29,78 грн. за 2013 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 18.06.2014 року № в частині штрафних санкцій на суму 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 50 коп. та пені на суму 233 (двісті тридцять три) грн. 88 коп. та необхідність у його скасуванні в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належними та допустимими доказами було доведено лише частину своїх позовних вимог. При цьому відповідач надав докази правомірності решти частини оскаржуваних рішень. Відтак, позов підлягає до задоволення частково.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем було подано позовну заяву майнового характеру та сплачено лише 182,70 грн. судового збору, що становить 10% від мінімальної ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру. При цьому судом було задоволено позовну заяву в частині скасування оскаржуваних рішень на загальну суму 10441,74 грн., що становить 21,01% від суми позовних вимог. Враховуючи викладене, з позивача слід стягнути в дохід Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 201,15 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 23 липня 2014 року №Ф-53-17 в частині суми заборгованості у розмірі 8908 (вісім тисяч дев'ятсот вісім) грн. 88 коп.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 08 серпня 2014 року № в частині штрафних санкцій у розмірі 770 (сімсот сімдесят) грн. 48 коп.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області від 18.06.2014 року № в частині штрафних санкцій на суму 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 50 коп. та пені на суму 233 (двісті тридцять три) грн. 88 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 201 (двісті одна) грн. 15 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.