Справа № 461/9538/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/9538/14-а
Провадження № 2а/461/84/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ГУМВС України у Львівській області - Сидор О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ГУМВС України у Львівській області, старшого лейтенанта міліції УБЗПТЛ ГУМВС України у Львівській області Войціцкого С.І. про скасування протоколу про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із адміністративним позовом до ГУМВС України у Львівській області, капітана міліції УБЗПТЛ ГУМВС України у Львівській області Войціцкого С.І., в якому просить визнати протокол серії ЛВ №000160 від 26 липня 2014 року, складений старшим лейтенантом міліції УБЗПТЛ ГУМВС України у Львівській області Войціцким С.І. незаконним та скасувати такий.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що зміст оскаржуваного протоколу, який складений за порушення нею ч.1 ст.164 КУпАП, не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки описує неіснуюче адміністративне правопорушення, крім цього в протоколі не зазначено жодних документів про те, що вона здійснювала діяльність, спрямовану на отримання доходу з організації видовищних заходів еротичного характеру. Крім цього, вказує, що їй не було роз'яснено прав та обов'язків, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України. Крім цього свідками даної події вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак не вказано чіткої адреси проживання кожного з них, а також покликається на те, що вказаних осіб було доставлено працівниками міліції до закладу «Казанова» близько 05.00 год. ранку, хоча подія мала місце 00.30 год., тому такі особи не можуть бути свідками правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позові та просив такий задоволити.

Представник відповідача - ГУМВС України у Львівській області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надав письмові заперечення, в яких вказує, що зміст оскаржуваного протоколу відповідає дійсним обставинам справи та вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, описує існуюче адміністративне правопорушення та не підлягає до скасування, оскільки жодного дозволу Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі для проведення такого заходу в приміщенні «Казанова» не видавалось, крім того, приміщення, де розміщено заклад є житловим. Вказує, що в оскаржуваному протоколі наявний підпис ОСОБА_3 про те, що такій роз'яснено її права та обов'язки, передбачені ст.ст.55,56,59,63 Конституції України. Крім цього, вказаний протокол був скерований до Галицького районного суду м. Львова для розгляду, судом було, зокрема, перевірено чи правильно такий складений та 13 серпня 2014 року була винесена постанова, якою ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. Вказана постанова набрала законної сили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

26 липня 2014 року оперуповноваженим УБЗПТЛ ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції Войціцким С.І. було складено протокол серії ЛВ №000160 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.6).

Як вбачається із оскаржуваного протоколу, ОСОБА_3 26 липня 2014 року близько 00.30 год. в м. Львові на вул. Ставропігійській, 7 у закладі під назвою «Казанова» виконувала видовищний захід еротичного характеру, чим порушила вимоги ст.12 Закону України «Про захист суспільної моралі», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

13 серпня 2014 року Галицьким районним судом м. Львова винесено постанову у справі №461/9180/14-п, на підставі оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Вказана постанова не оскаржувалось та набрала законної сили 25 серпня 2014 року.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що останній не було роз'яснено прав та обов'язків, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, оскільки такі спростовуються підписом ОСОБА_3 в оскаржуваному протоколі в тому, що такій роз'яснено положення вищевказаних статей (а.с.6).

Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами у справі належними та допустимими доказами підтверджено правомірність складення оскаржуваного протоколу, покликання позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.19 Конституції України, суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мисько Х.М.