Справа № 820/18563/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 р. Справа № 820/18563/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Східно-Український Банк "Грант", Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/18563/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРТ"

до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області , Харківського міського управління юстиції , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни

треті особи Публічне акціонерне товариство "Східно-Український Банк "Грант" , Державна реєстраційна служба України

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство обмеженою відповідальністю «ФАРТ» (далі - позивач, ТОВ «ФАРТ»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Харківського міського управління юстиції, за участю третіх осіб: Публічне акціонерне товариство «Східно - Український Банк «ГРАНТ» (далі - ПАТ «Східно-Український Банк «Грант»), Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованова Галина Миколаївна, Державна реєстраційна служба України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16860086 від 30.10.2014 року 14:03:38 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811,9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01;

- зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису;

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16862270 від 30.10.2014 року 14:40:15 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю Літ. Г-1, загальною площею 714,8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01;

- зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлову будівлю Літ. Г-1, загальною площею 714, 8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису;

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16862740 від 30.10.2014 року 14:47:49 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0 кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263 кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337 кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4 кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01;

- зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0 кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6 кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263 кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337 кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4 кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкти нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені позову ТОВ «Фарт» - відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на користь ПАТ «Східно - Український Банк «Грант» сплачену суму судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, ПАТ «Східно - Український Банк «Грант», посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 1 ст. 24, ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ст.ст. 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 36, 37, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року, №868, Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за №270, що призвело до невірного вирішення справи.

Також, не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем - Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року по цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фарт».

В обґрунтування апеляційної скарги Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року за №607/5, п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141, п. 2.1. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року за №3502/5, ст.ст. 6, 19, 75, п. 12 ч. 1 ст. 92 Конституції України, ст. 52, ст. 162 КАС України, п.п. 16, 20, 28, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року, №868, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року, №270, що призвело до невірного вирішення справи, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Також, не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдовановою Галиною Миколаївною, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт вважає, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено посилання на недоведені обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованова Галина Миколаївна, посилається на порушення судом першої інстанції п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за №868, ст. ст. 9, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року, №270, що призвело до невірного вирішення справи по суті.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року залучено Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованову Галину Миколаївну до участі у цій адміністративній справі в якості відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що 30.06.2010 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «ГРАНТ» було укладено кредитний договір № 10 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, Банк мав надати, а ОСОБА_4 прийняти кредит, у розмірі 2 300 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 28 грудня 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Кредитним договором між ТОВ «ФАРТ» та ПАТ «Східно - Український Банк «ГРАНТ» було укладено Договір поруки № 10/1 від 30.06.2010р., а також укладено Іпотечний договір нерухомого майна № 10/1 від 30.06.2010року, за умовами якого позивач передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі літ. літ. «Г-1», загальною площею 714,8 м2, літ. «Т-1», загальною площею 811, 9 кв.м., літ. «К-1» загальною площею 149,4 м2, по АДРЕСА_1, а також нежитлові приміщення №№ 1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ «Л-1», загальною площею 218 м2, №№ 1-8 літ «Р-1», загальною площею 156,6 м2, №№1-6 літ «П-1», загальною площею 263,9 м2, №№2,3,5-12 літ «О-1», загальною площею 337,2 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

27.10.2014 року ПАТ «Східно - Український Банк «ГРАНТ» було надано до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області заяви про реєстрацію права власності з відповідними реєстраційними номерами 8694324, 8695099 та 8694315.

30.10.2014 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдовановою Галиною Миколаївною було прийняте рішення №16860086 від 30.10.2014 року 14:03:38 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, за ПАТ «Східно-Український Банк «Грант».

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молодованової Галини Миколаївни №16862270 від 30.10.2014 року 14:40:15 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. Г-1, загальною площею 714, 8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, за ПАТ «Східно-Український Банк «Грант».

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молодованової Галини Миколаївни №16862740 від 30.10.2014 року 14:47:49 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, за ПАТ «Східно-Український Банк «Грант».

Не погодившись з прийнятими державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молодованової Галини Миколаївни рішеннями позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах реєстраційних справ на об'єкти нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1; нежитлову будівлю літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1; нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0 кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263 кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1 - відсутні документи, що підтверджують завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві, з якими законодавець пов'язує настання права на звернення іпотекодержателя за перереєстрацією права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16860086 від 30.10.2014 року, №16862270 від 30.10.2014 року та №16862740 від 30.10.2014 року за ПАТ «Східно-Український Банк «Грант», державним реєстратором не було враховано те, що представником банку не було надано повний пакет документів для проведення реєстрації права власності. Рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зауважує на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

В силу ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 2 статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону).

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за № 868 (далі - Порядок № 868).

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (п.36 Порядку № 868).

Отже, за вимогами Закону № 1952 та вищезазначеного Порядку № 868, підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ст. 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Відповідно до п. 15 іпотечного договору № 10/1 від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «ФАРТ» та ПАТ «Східно - Український Банк «ГРАНТ», іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно та його реалізацію, в тому числі достроково, зокрема в разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та/або за будь - яким з кредитних договорів, та/або іпотекодавцем умов чинного договору.

При цьому іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення позичальникові та іпотекодавцеві. У документі повинно зазначатися: стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не більш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги у порядку передбаченому договором.

Пунктами 17 та 18 зазначених іпотечних договорів, з урахуванням договорів про зміну їх умов, передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю шляхом позасудового порядку звернути стягнення на майно, а саме: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа, ПАТ "Східно - Український Банк «ГРАНТ», в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно, у зв'язку з порушенням позивачем умов Кредитного договору щодо повернення кредиту та процентів в строки, передбачені Кредитним договором.

Пунктом 46 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, котрий підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги.

На окрему увагу заслуговує і та обставина, що вимога про усунення порушень повинна бути надіслана, як іпотекодавцеві так і боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Відповідно до визначень термінів, що містяться в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», боржником є особа відповідальна за основним зобов'язанням, яким в даному випадку є кредитний договір.

Отже, ПАТ "Східно - Український Банк «ГРАНТ» при подачі заяв про реєстрацію права власності з відповідними реєстраційними номерами 8694324, 8695099 та 8694315 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, серед необхідного комплекту документів повинно було бути додано засвідчену копію вимоги про усунення порушень з доказами її направлення та вручення позичальнику за кредитним договором (Боржник) - ОСОБА_4 та Іпотекодавцю - ТОВ «Фарт», який є відмінний від боржника.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність окремого дослідження доказів направлення та вручення вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 10 від 30.06.2010 року, як позичальнику за кредитним договором - ОСОБА_4 (Боржник), так і іпотекодавцю - ТОВ «Фарт», який є відмінний від боржника.

Щодо вручення зазначеної вище вимоги про усунення порушень за кредитним договором ФОП ОСОБА_4, матеріали справи свідчать, що 20.08.2014 року ПАТ "Східно - Український Банк «ГРАНТ» було складено вимогу відносно позичальника: ФОП ОСОБА_4 про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") за вихідним номером 2402/03-1-01, в якій вимагалось протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги виконати порушені ним зобов'язання, тобто добровільно в повному обсязі виконати свої зобов'язання за згаданим вище кредитним договором та додатковими угодами до нього, всього сплативши суму заборгованості, яка станом на 19.08.2014 року складає 2 553 654,81 доларів США.

Попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги Банку протягом 30-денного строку несплати в повному обсязі вказаної суми кредиту, процентів та пені, буде розпочата процедура звернення стягнення на заставне майно, в тому числі на предмет іпотеки, що належить Позичальнику та його майновому поручителю - ТОВ "Фарт" і передане в заставу (іпотеку) Банку для належного виконання зобов'язань ФОП ОСОБА_4 за кредитним договором № 10 від 30.06.2010 року з додатковими угодами до нього, із віднесенням всіх витрат та збитків, завданих порушенням зобов'язання.

Як зазначає ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", вимогу про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01 ФОП ОСОБА_4 було надіслано рекомендованим відправленням засобами поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта".

На підтвердження факту отримання ФОП ОСОБА_4 вказаної вимоги, третьою особою було подано до кожної заяви про реєстрацію права власності на іпотечне майно повідомлення УДППЗ "Укрпошта" про вручення рекомендованого поштового відправлення за формою № 119, де відправником зазначено ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", а отримувачем - ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, із датою вручення 22.08.2014 р. Також у графі "за адресою" відправником зазначено: "вимога про усунення порушення вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р.".

Вказане повідомлення, на думку ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", є належним доказом вручення саме ФОП ОСОБА_4 вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01, що є безумовною підставою для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

При цьому, матеріали реєстраційних справ також містять доказ, у формі повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.05.2014 року та квитанції № 55 від 13.05.2014 року, але на підтвердження факту надіслання ФОП ОСОБА_4 іншої вимоги, а саме вимоги «про дострокове виконання зобов'язання (у порядку ст. 611 Цивільного кодексу України) за вих. № 1284/03-1-01 від 12.05.2014р.

Дослідивши зазначені повідомлення про вручення поштових відправлень, копії яких містяться в реєстраційних справах №№ 01, 01, 01 та знаходяться в матеріалах адміністративної справи, що були враховані державними реєстраторами під час прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав за ПАТ "Східно -Український Банк "ГРАНТ", колегія суддів зазначає таке.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року при перегляді в апеляційному порядку справи №820/19835/14, встановлено, що надане ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ" повідомлення, із датою доставляння (вручення) 22.08.2014 р., де також у графі "за адресою" відправником зазначено: "вимога про усунення порушення вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р." є таким, що складено з порушенням вимог спеціальних нормативних актів та жодним чином не підтверджує факту надсилання та отримання ФОП ОСОБА_4 вищезазначеної вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01), одночасно встановивши, що належним доказом надіслання конкретного документу (документів) засобами поштового зв'язку через УДППЗ "Укрпошта", в даному випадку вимоги про усунення порушення за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р., може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Цією ж постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року встановлено, що на адресу позивача було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов'язання (у порядку ст. 611 Цивільного кодексу України) за вих. № 1284/03-1-01 від 12.05.2014. При цьому, колегія суддів не прийняла до уваги посилання на повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.05.2014 року, квитанцію № 55 від 13.05.2014 року, на підтвердження факту надсилання та отримання позивачем вимоги про дострокове виконання зобов'язання (у порядку ст. 611 Цивільного кодексу України) за вих. № 1284/03-1-01 від 12.05.2014р., бо законодавець пов'язує можливість прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з обставинами надсилання вимоги про усунення порушень, а також доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем саме вимоги про усунення порушень, а не вимоги про дострокове виконання зобов'язання (у порядку ст. 611 Цивільного кодексу України), оскільки це по суті є різною формою вимог.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

З огляду на те, що вимоги та докази їх направлення ФОП ОСОБА_4, у справах №820/19835/14 та № 820/18563/14 є ідентичними, а інших доказів на підтвердження вручення ФОП ОСОБА_4 вимоги про усунення порушення за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р., окрім вищезазначеного повідомлення, яке має суттєві недоліки, матеріали реєстраційних справ №№ 01, 01, 01 не містять та в силу преюдиційних фактів, встановлених постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року у справі №820/19835/14, колегія суддів приходить до висновку про відсутність в матеріалах реєстраційних справ №№ 01, 01, 01 документів, що підтверджують завершення 30-денного строку з моменту отримання Боржником - ФОП ОСОБА_4 письмової вимоги, з якими законодавець пов'язує настання права на звернення іпотекодержателя та перереєстрацією права власності на предмет іпотеки.

Щодо вручення вимоги про усунення порушень за кредитним договором іпотекодавцю відмінному від боржника - ТОВ «Фарт», матеріали справи свідчать, що на підтвердження направлення та вручення такої вимоги ПАТ "Східно - Український Банк «ГРАНТ» було надано до реєстраційних справ наступні документи:

- вимогу про усунення порушення за кредитним договором за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р. (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") з повідомленням УДППЗ "Укрпошта" про вручення рекомендованого поштового відправлення за формою № 119, де відправником зазначено ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", а отримувачем - ТОВ «Фарт» за адресою: 61036, АДРЕСА_1, із датою доставляння (вручення) 01.09.2014 р., особою на прізвище «Потапова». Також у графі "за адресою" відправником зазначено: "вимога про усунення порушення вих. № 2402/03-1-01";

- вимогу про дострокове виконання зобов'язань від 12.05.2014 року, вих. №1244/03-1-01 та повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 13.05.2014 року, з відміткою про його вручення 29.05.2014 року особисто, особою на прізвище «Качура»;

- свідоцтво за реєстровим номером №783 від 03.10.2014 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калініченко С.О. на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», на підтвердження факту отримання ТОВ «Фарт» заяви-вимоги про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані докази, на думку відповідачів та ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", є належним доказом вручення саме ТОВ «Фарт» вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку").

Під час судового розгляду справи позивач заперечував факт отримання ним від ПАТ "Східно -Український Банк "ГРАНТ" письмової вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") щодо виконання зобов'язань за Кредитним договором № 10 від 20.06.2010 року та додаткових угод до нього за наданими до реєстраційних справ доказами.

Як вказує ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", вимогу про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01 позивачу було надіслано рекомендованим відправленням засобами поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта".

На підтвердження факту отримання позивачем вказаної вимоги, третьою особою було подано до кожної заяви про реєстрацію права власності на іпотечне майно повідомлення УДППЗ "Укрпошта" про вручення поштового відправлення за формою № 119, де відправником зазначено ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", а отримувачем - ТОВ «Фарт» за адресою: 61036, АДРЕСА_1, із датою доставляння (вручення) 01.09.2014 р.

Вказане повідомлення, на думку ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", є належним доказом вручення позивачу вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01. При цьому, інших доказів, на підтвердження факту отримання позивачем вказаної вимоги, третьою особою до заяв про реєстрацію права власності на іпотечне майно, як свідчать матеріали, не надавалось.

Дослідивши в судовому засіданні зазначене повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого містяться в матеріалах реєстраційних справ №№ 01, 01, 01 та знаходяться в матеріалах даної адміністративної справи, що були враховані державними реєстраторами під час прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав за ПАТ "Східно -Український Банк "ГРАНТ", колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пп. 3.5.1.2 п. 3.5.1 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом УДППЗ "Укрпошта" від 12.05.2006р. № 211 (далі Порядок № 211), при бажанні одержання повідомлення про вручення поштового відправлення відправник заповнює бланк повідомлення ф. 119 на своє ім'я або на ім'я особи, якій належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення адресату. На повідомленні відправник зазначає вид поштового відправлення, що пересилається, дату його подання, адресу, за якою надсилається поштове відправлення. У відповідних випадках зазначається сума оголошеної цінності та післяплати.

Згідно з пп. 3.5.1.3 Порядку № 211, приймаючи поштове відправлення з повідомленням про вручення, працівник зв'язку повинен: а) перевірити, чи є на відправленні (бланку супровідної адреси до посилки) напис "З повідомленням" і яким саме; б) перевірити правильність заповнення бланка повідомлення про вручення ф. 119; в) зазначити в касовому чеку (розрахунковій квитанції): "З повідомленням", і яким саме; г) проставити на зворотному боці повідомлення номер прийнятого поштового відправлення та найменування об'єкта поштового зв'язку місця приймання.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що бланк повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікує лише вид та категорію поштового відправлення (лист, бандероль, посилка) та умови надсилання (рекомендоване, з оголошеною цінністю та т.п.), при цьому, вміст поштового відправлення, в такому випадку, не зазначається та працівником поштового зв'язку не перевіряється.

Відповідно до пп. 3.1.2.2 Порядку № 211, про прийняте для пересилання рекомендоване поштове відправлення відправнику видається касовий чек або розрахункова квитанція.

Порядок вручення поштового відправлення також впорядкований п.п. 89, 90 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), де йдеться, що реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу - паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, виданої органами внутрішніх справ. Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 106 Правил під час вручення фізичній особі, а за аналогією і юридичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Отже, колегія суддів наголошує, що після вручення особі поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення працівником поштового відділення зазначається прізвище одержувача та відмічається про особисте вручення одержувачу, або особи, уповноваженої на одержання внутрішнього рекомендованого листа.

Крім того, згідно з пп. 3.5.2.3 Порядку № 211, поштові відправлення з повідомленням про вручення вручаються адресатам відповідно до вимог п. 121 Правил надання послуг поштового зв'язку. Цим же пунктом Порядку встановлено, що в разі вручення уповноваженому юридичної особи реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, працівник поштового зв'язку на бланку повідомлення робить позначку "Уповноваженому" і зазначає його прізвище.

На бланку повідомлення зазначається прізвище працівника поштового зв'язку, який здійснював оформлення повідомлення.

За результатами дослідження повідомлення про вручення поштового відправлення, колегією суддів встановлено, що зазначене повідомлення не містить прізвища працівника поштового зв'язку, який здійснював оформлення повідомлення, а зі змісту самого повідомлення категорично встановити не можна, чи вручено воно громадянці «Потаповій» особисто, чи як уповноваженій особі від імені ТОВ «Фарт», оскільки жодне із слів на зворотному боці бланка повідомлення про вручення, в графі про особу одержувача, в частині «особисто» або «за довіреністю» - не викреслено, як то вимагає зразок оформлення повідомлення відповідно до п. 3.5.2.2 Порядку.

У суді апеляційної інстанції представник позивача надав штатний розклад ТОВ «Фарт» станом на 01.09.2014 року, відповідно до якого працівника з прізвищем «Потапова», на підприємстві не значиться та повідомив суд, що єдиною особою, яка мала повноваження на отримання рекомендованого листа станом на 01.09.2014 року був керівник ТОВ «Фарт» - ОСОБА_7. Так, згідно з випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серед осіб, які мають вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи ТОВ «Фарт» без довіреності значиться ОСОБА_7. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 року встановлено, що коли відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. З цього приводу слід зазначити, що матеріали справи, рівно як і матеріали реєстраційних справ не містять доказів наявності повноважень у фізичної особи на прізвище «Потапова» на отримання від імені ТОВ «Фарт» рекомендованих поштових відправлень.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що надане ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ" повідомлення складено з порушенням вищенаведених вимог Порядку № 211 та Правил № 270 та жодним чином не підтверджує факту надсилання та отримання позивачем вищезазначеної вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01.

Посилання третьої особи, ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", на те, що в повідомленні відправником зазначено, що надсилається вимога про усунення порушення за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р., колегія суддів не приймає в якості належного доказу по справі, оскільки, окрім вищезазначеного, встановленою формою повідомлення про вручення поштового відправлення № 119 передбачено лише зазначення відправником виду поштового відправлення, що пересилається, дату його подання та адресу, за якою надсилається поштове відправлення. Приймаючи поштове відправлення з повідомленням про вручення, працівник зв'язку повинен перевірити лише наявність на відправленні (бланку супровідної адреси до посилки) напис "З повідомленням" та правильність заповнення бланка повідомлення про вручення за ф. 119. Таким чином, під час прийняття поштового відправлення з повідомленням про вручення, працівник поштового зв'язку не перевіряє вміст поштового відправлення та не засвідчує його відповідність відомостям, зазначеним на повідомленні, оскільки законодавством це не передбачено.

Також не підтверджує факт надіслання та вручення позивачу вимоги про усунення порушення (у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 20.08.2014 року за вих. № 2402/03-1-01 список згрупованих поштових відправлень з/п від 19.08.2014 року, оскільки під час прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень працівником поштового зв'язку також не перевіряється вміст поштових відправлень зазначених у списку.

Так, відповідно до п. п. 66, 67 Правил № 270, у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів, відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку.

До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками.

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Згідно з ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Слід зазначити, що вміст поштового відправлення підтверджується бланком опису поштового вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

За таких обставин, належним доказом надіслання конкретного документу (документів) засобами поштового зв'язку через УДППЗ "Укрпошта", в даному випадку вимоги про усунення порушення за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р., може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

При цьому, колегія суддів враховує доводи ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", що чинним законодавством не визначено способу та порядку надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, що цей спосіб іпотекодержатель обирає на власний розсуд, однак колегія суддів зазначає, що відповідні обставини повинні підтверджуватись належним чином оформленим документом, який підтверджує факт вручення особі такої вимоги (наприклад, розпискою, поштовим повідомленням з описом вкладення, накладною, в разі доставки кур'єрською службою тощо), оскільки це є передумовою звернення стягнення на іпотечне майно в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Інших доказів на підтвердження вручення позивачу вимоги про усунення порушення за вих. № 2402/03-1-01 від 20.08.2014 р., окрім вищезазначеного повідомлення, яке містить суттєві недоліки та в силу наведених нормативних актів, як свідчать матеріали реєстраційних справ ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", до Реєстратора подано не було.

Щодо вимоги про дострокове виконання зобов'язань від 12.05.2014 року за вих. №1244/03-1-01 та повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 13.05.2014 року, з відміткою про його вручення 29.05.2014 року особисто, особою на прізвище «Качура», то як вже зазначалось вище, законодавець пов'язує можливість прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з обставинами надсилання вимоги про усунення порушень, а також доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем саме вимоги про усунення порушень, а не вимоги про дострокове виконання зобов'язання (у порядку ст. 611 Цивільного кодексу України), оскільки це по суті є різною формою вимог. Тому державним реєстратором не повинно було прийматись до уваги вимога про дострокове виконання зобов'язань від 12.05.2014 року, вих. №1244/03-1-01 та повідомлення про вручення такого рекомендованого поштового відправлення.

Щодо свідоцтва за реєстровим номером №783 від 03.10.2014 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калініченко С.О. на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», на підтвердження факту отримання 22.09.2014 року ТОВ «Фарт» заяви-вимоги про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів зауважує на таке.

Статтею 84 Закону України «Про нотаріат» встановлюються альтернативні можливості передачі заяви нотаріусом: або поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку.

Таким чином, коли нотаріус використовує спосіб передачі заяви поштовим зв'язком, то в даному випадку, застосуванню підлягає спеціальна норма, а саме: Постанова Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» (Правила), а тому на підтвердження фактів викладених у свідоцтві нотаріуса про вручення поштового відправлення додатково повинні додаватись докази такого направлення встановленні спеціальними нормами, що регулюють відносини у сфері здійснення послуг поштового зв'язку.

З аналізу положень наведених правил вбачається, що належним доказом направлення поштового відправлення - є опис вкладення з розрахунковим документом.

А належним доказом отримання адресатом поштового відправлення - є зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання особисто адресатом, або уповноваженою особою.

У Листі Вищого адміністративного суду України № 2091/11/13-11 від 16.11.2011 року «Щодо визначення належного доказу надіслання суб'єктом владних повноважень відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів» зазначається, що належним доказом надіслання поштового відправлення може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

До таких висновків Вищий адміністративний суд України дійшов з огляду на зміст абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, яким визначено, що розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Таким чином, виданий поштовим відділенням документ є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку.

Колегія суддів зазначає, що в реєстраційних справах відсутні касові чеки або розрахункові квитанції тощо, що б підтверджували надання послуг поштового зв'язку за поштовим відправленням, направленим нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калініченко С.О. на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат», з датою отримання заяви-вимоги про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки представником ТОВ «Фарт» 22.09.2014 року.

Разом з тим фіскальний чек не дає можливості перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача. З цього приводу треба зауважити на те, що пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року передбачено, що в разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ" надав до матеріалів справи копії бланку опису поштового вкладення від 18.09.2014 року, де відправником є Калініченко С.О., а отримувачем ТОВ «Фарт» на підтвердження відправлення нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калініченко С.О. на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» заяви-вимоги про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки представником на адресу ТОВ «Фарт».

Оглянувши зазначене повідомлення, колегія суддів зауважує, що в наданому третьої особою описі поштового вкладення від 18.09.2014 року відсутній номер поштового відправлення. Таким чином, у випадку, коли в описі поштового відправлення не зазначений номер поштового відправлення, такий опис поштового вкладення не можна ідентифікувати із самим поштовим відправленням. Тобто дефект у описі поштового вкладення у вигляді відсутності номеру поштового відправлення, вчиненого особисто співробітником поштового зв'язку, позбавляє такий опис доказової сили через невідповідність його приписам чинного законодавства і ототожнювати такий опис із самим поштовим відправленням за відсутності спільного номеру поштового відправлення - не можна.

Наявність зворотного поштового повідомлення та опису поштового вкладення не пов'язаних між собою номером поштового відправлення, дає змогу припускати про направлення різних листів, кожен з яких повинен мати докази вручення їх адресату, а рішення органу владних повноважень, як і їх посадових осіб не може базуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах реєстраційних справ №№ 01, 01, 01 відсутні документи, що підтверджують завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві, з якими законодавець пов'язує настання права на звернення іпотекодержателя за перереєстрацією права власності на предмет іпотеки.

Вищенаведені обставини не були враховані державними реєстраторами та їм не було надано належної оцінки при прийнятті оскаржуваних рішень про державну реєстрацію права власності на спірне іпотечне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у скасуванні рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, предметом доказування в цій справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність винесення спірних рішень, наявність чи відсутність правових підстав для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки - встановлення набуття іпотекодержателем права власності на іпотечне майно у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором; надіслання та вручення іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень; завершення 30 - денного строку з моменту отримання боржником та іпотекодавцем, якщо він є відмінний від боржника саме вимоги про усунення порушень та надання в повному обсязі документів для державної реєстрації, передбаченої вимогами чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державними реєстраторами не було враховано те, що представником банку було надано не повний пакет документів, необхідних для проведення реєстрації права власності на іпотечне майно.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено в разі, якщо, зокрема, 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З огляду на те, що державним реєстратором при реєстрації прав власності не були враховані норми п. 46 Постанови КМУ від 17 жовтня 2013 р. № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", колегія суддів дійшла висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16860086 від 30.10.2014 року, №16862270 від 30.10.2014року та №16862740 від 30.10.2014 року підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати записи про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством "Східно - Український Банк "Грант" на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01; на нежитлову будівлю Літ. Г-1, загальною площею 714, 8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01; на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкти нерухомого майна, що передували скасованим записам колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за № 534/23066 (далі - Порядок) цей порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають: на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 2 Порядку державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Дія цього Порядку не поширюється на випадки внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності та/або речові права на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Пункт 3 Порядку передбачає, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Відповідно до п. 5 Порядку Державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Згідно з п. 6 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066, орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, забезпечує: внесення запису про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації речових прав або скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Отже, скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення, здійснює орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, яким в даному випадку є Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Порядок ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Частиною 2 статті 26 Закону № 1952-ІУ встановлено, що в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 41 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

У разі, коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про скасування записів про реєстрацію права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за Публічним акціонерним товариством "Східно - Український Банк "Грант" та поновлення записів про реєстрацію права власності за ТОВ «Фарт» є обґрунтованими, в повному обсязі відновлюють порушене право позивача у спірних правовідносинах та підлягають задоволенню.

Вищенаведені доводи та правова позиція суду апеляційної інстанції по даній справі узгоджується з рішенням Вищого адміністративного суду України від 03 березня 2015 року в аналогічній справі № К/800/50069/14.

З приводу посилання ПАТ "Східно - Український Банк "ГРАНТ", під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 року по справі № 922/3899/14, якою встановлено існування кредитної заборгованості за кредитним договором № 10 від 30.06.2010 року ФОП ОСОБА_4 перед ПАТ "Банк "Грант" і право банку на часткове задоволення своєї вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання, як на підставу для застосування судом апеляційної інстанції приписів ч. 1 ст. 72 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

При застосуванні цих процесуальних норм слід враховувати, що правове значення преюдиційних обставин, які передбачені частиною першою статті 72 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною четвертою цієї ж статті.

За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні, а тому адміністративний суд не повинен сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Колегія суддів зазначає, що під час прийняття постанови від 18.02.2015 року по справі № 922/3899/14 Харківським апеляційним господарським судом досліджувалось питання невиконання зобов'язань за Кредитним договором та наявність підстав для стягнення суми боргу з ФОП ОСОБА_4 При цьому, вказане рішення прийнято судом вже з урахуванням реєстрації за банком іпотечного майна та обставини наявності чи відсутності законних підстав для проведення державної реєстрації предмету іпотеки господарським судом не встановлювалось.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до ч.3 ст. 33 Законом України «Про іпотеку» передбачений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 року по справі № 922/3899/14 крім існування кредитної заборгованості за кредитним договором № 10 від 30.06.2010 року у ФОП ОСОБА_4 перед ПАТ "Банк "Грант", встановлений факт застосування ПАТ «Східно-Український Банк «Грант» способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на підставі рішення суду, передбачений ч.3 ст. 33 Законом України «Про іпотеку».

Завершення одної із обраних ПАТ «Східно-Український Банк «Грант» процедур звернення стягнення на предмет іпотеки виключає можливість застосування іншого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого ч.3 ст. 33 Законом України «Про іпотеку», так як це суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Отже, після завершення процедури судового врегулювання спору одночасно з набуттям законної сили постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 року по справі № 922/3899/14, якою присуджено до стягнення на користь ПАТ «Східно - Український Банк «Грант» суми боргу за основним зобов'язанням, інший спосіб захисту свого цивільного права, а саме замість судового - позасудовий, є притягненням особи до подвійної відповідальності за те саме правопорушення.

Зазначені обставини порушують вимоги ст. 61 Конституції України про неприпустимість притягнення до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення більше одного разу.

З огляду на викладене, при прийнятті оскаржуваних рішень, державним реєстратором не було враховано положень наведених вище норм чинного законодавства, що призвело до порушенням прав та законних інтересів позивача, а тому такі рішення відповідача підлягають скасуванню.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Предметом оскарження у цій справі є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдовановою Галиною Миколаївною.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-ГУ державний реєстратор є державним службовцем.

Згідно з абз. 19 п. 1 Указу Президента України "Про оптимізацію систем центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 року №1085/2010 до центральних органів виконавчої влади віднесено, зокрема: Державну реєстраційну службу Украйни.

Крім того, Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, дальність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції У країни та входить до системи органів виконавчої влади (відповідно до п.1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 401/2011).

Згідно з ч. 1 ст. 24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Дана адміністративна справа була розглянута суддею першої інстанції одноособово. Таким чином, рішення у суді першої інстанції постановлене неповноважним складом суду, що в силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованову Галину Миколаївну, чим допустив порушення норм процесуального права, а саме: ст.ст. 52, 53, ч. 2 ст. 71 КАС України, оскільки предметом оскарження у ціій справі є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих державним реєстратором, як суб'єктами владних повноважень, з питань реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. При цьому, під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, державний реєстратор до участі у справі в якості відповідача залучений судом не був, чим фактично був позбавлений можливості доведення правомірності своїх дій при прийнятті спірних рішень на виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушеннями норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Приймаючи до уваги викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Щодо позовних вимог відносно Харківського міського управління юстиції Харківської області, колегія суддів зазначає, що заявлений адміністративний позов, в уточненій редакції, вимог щодо Харківського міського управління юстиції Харківської області не містить, тому провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі ст. 157 КАС України.

Інші доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Східно-Український Банк "Грант", Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/18563/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРТ» до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Харківського міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Східно-Український Банк "Грант", Державна реєстраційна служба України, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16860086 від 30.10.2014 року 14:03:38 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01.

Зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлову будівлю Літ. Т-1, загальною площею 811, 9 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16862270 від 30.10.2014 року 14:40:15 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю Літ. Г-1, загальною площею 714, 8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01.

Зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлову будівлю Літ. Г-1, загальною площею 714, 8 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни №16862740 від 30.10.2014 року 14:47:49 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01.

Зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Східно - Український Банк «Грант» на нежитлові приміщення №1-4, 5-8, одноповерхової будівлі літ. Л-1, площею 218,0кв.м., прим. №1-8 літ. Р-1, площею 156,6кв.м., прим. № 1,2,3,4,5,6 літ. П-1, площею 263кв.м., прим. №2,3,5-12, літ. О-1, площею 337кв.м., будівлю літ. К-1, площею 149,4кв.м., з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01, поновивши відомості про об'єкти нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Провадження по справі щодо відповідача Харківського міського управління юстиції Харківської області - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст постанови виготовлений 15.04.2015 р.