Справа № 286/468/15-а
Суддя: Смиковська Л. О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/468/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

судді Смиковської Л.О.,

за участю секретаря Деменчук О.Г.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області № 251-8-ф від 03.09.2014 року у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на неї у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. протиправною. Скасувати постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області № 251-8-ф від 03.09.2014 року про накладення щодо неї адміністративного стягнення та закрити справу. Стягнути з відповідача на її корить понесені нею судові витрати по оплаті судового збору на суму 73,08 грн. Свої вимоги мотивує тим, що постанова про накладення штрафу є протиправною, оскільки будь-яких робіт по будівництву господарських споруд сараїв та погребу вона не виконувала. В 2008 році на підставі рішення суду за нею визнано право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1. Будинок і всі добудови до нього виконував її покійний батько ще при його житті. У технічному паспорті зазначено, що погріб, навіс, два сараї побудовані у 1982 році. Як наслідок цього, вона не може нести відповідальності за те, чого не вчиняла, в її діях відсутній склад правопорушення. Окрім того, при складанні протоколу та постанови їй не роз'яснювали її прав передбачених ст.268 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явилась від її імені у відповідності до договору про надання послуг діє представник - ОСОБА_1 (а.с.27-29).

Представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просить його задоволити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.69). Про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у їх відсутність не клопотав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року головним державним інспектором контролю за будівництвом об'єктів, якість будівельних матеріалів, державного ринкового нагляду по Північному регіону у Житомирській області у присутності громадянки ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно неї, а саме про те, що за результатами позапланової перевірки на об'єкті «Будівництво господарських споруд сараїв та погребу по АДРЕСА_1 встановлено. Було виявлено, що роботи по будівництву господарських споруд сараїв та погребу по вище вказаній адресі проводились без відповідних дозвільних документів на підставі технічного паспорту виданим БТІ від 14.04.2008 року закінчені в 1982 році, чим порушила вимоги ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівельної діяльності». Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП. Також із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_2 з порушеннями згодна (а.с. 6).

Постановою № 251/8-ф про адміністративне правопорушення від 03.09.2014 року було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.7).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виданим Коростенським МБТІ план вище вказаного будинку було затверджено 05.05.2008 року (а.с.11-13). У розділі технічного паспорту «Характеристика будівель та споруд» зазначено, що сарай (з), сарай (к), погріб (п) та навіс (н) побудовані в 1982 році.

Рішенням Овруцького районного суду від 22.10.2008 року, яке набрало чинності 03.11.2008 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3

Той факт, що на сьогоднішній день, адреса житлового будинку АДРЕСА_1, підтверджується свідоцтвом про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає право на виконання будівельних робіт за певних умов. Даний закон був прийнятий 17.02.2011 року та набрав чинності 12.03.2011 року, тобто набагато пізніше ніж було здійснено будівництво господарських споруд сараїв та погребу по АДРЕСА_1 (1982 рік).

В силу ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005) Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010).

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається враховуються положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУрАП). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 КУпАП); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249 КУпАП); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252 КУпАП ) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Згідно теорії права, склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об'єкту, об'єктивній і суб'єктивній сторонам та суб'єкту правопорушення.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не здійснювала будівництво господарських споруд (сараїв та погребу) по АДРЕСА_1, оскільки, як вбачається із самого протоколу про адміністративне правопорушення, їх будівництво закінчено в 1982 році, а право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 у позивача виникло на підставі рішення суду, яке набрало чинності 03.11.2008 року.

Інших доказів суду не надано.

В силу ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Що стосується тверджень позивача, що їй не було роз'яснено її прав, передбачених ст.268 КУпАП та не повідомлено про час, дату та місце розгляду справи щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, то суд наголошує на тому, що дані доводи спростовуються власним підписом позивача у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.6). Інших доказів суду з цього питання не надано.

В силу ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи в сукупності всі обставини справи та докази, надані на їх підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП.

Відповідач не надав суду належних і достовірних доказів правомірності своїх дій і відповідно доказів того, що саме позивачка скоїла дане правопорушення.

Суд при розгляді даної категорії адмінсправ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адмінправопорушення.

У зв'язку з вище викладеним, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн. У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,9,11,71,86,94,99,128,160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та її скасування задовольнити повністю.

Визнати постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області № 251-8-ф від 03.09.2014 року у вчиненні ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на неї у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. протиправною.

Скасувати постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області № 251-8-ф від 03.09.2014 року про накладення щодо ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Закрити провадження у справі про адмінправопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП згідно постанови № 251/8-ф від 03.09.2014 року, відносно ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у сумі 73,08 грн.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду особою, яка її подає.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська