Справа № 804/3999/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 р. Справа № 804/3999/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.,
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Марганецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Марганецький міський центр зайнятості звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 13 601,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 з 13.05.2013 по 05.07.2013, з 24.12.2013 по 06.03.2014, з 17.11.2014 по 22.01.2015 перебував на обліку в Марганецькому міському центрі зайнятості, наказом від 17.11.2014 року відповідачу поновлено статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. Проте, на період виплат по безробіттю, відповідач був зареєстрований як приватний підприємець. У зв'язку з чим не мав права на виплату йому допомоги з безробіття у період з 13.05.2013 по 05.07.2013, з 24.12.2013 по 06.03.2014, з 17.11.2014 по 22.01.2015 в сумі 13 601,88 року. Станом на дату розгляду адміністративного позову заборгованість ОСОБА_1 складає 13 601,88 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського центру зайнятості із заявою про поновлення йому статусу безробітнього. Дніпродзержинським міським центром зайнятості Наказом від 17.11.2014 року № НТ141117 було поновлено відповідачу статус безробітного з 17.11.2014 року.
Відповідно до наказу від 17.11.2014 року № НТ141117 ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю з 17.11.2014 року по 20.05.2015 року.
Згідно наказу від 22.01.2015 року № НТ150122 припинено виплату допомоги по безробіттю з 22.01.2015 року у зв'язку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.
Згідно даних Марганецького міського центру зайнятості, за період з 13.05.2013 року по 05.07.2013 року, з 24.12.2013 року по 06.03.2014 року, з 17.11.2014 року по 22.01.2015 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 13 601,88 грн.
22 січня 2015 року Марганецьким міським центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, внаслідок чого складено акт № 7, яким встановлено, що на момент перебування на обліку в Марганецькому міському центрі зайнятості ОСОБА_1 був зареєстрований як приватний підприємець.
23.01.2015 року позивачем було прийнято наказ № 47 про відшкодування коштів на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у розмірі 13 601,88 грн. з ОСОБА_1.
09.02.2015 року відповідачем отриманий лист Марганецького міського центру зайнятості про відшкодування коштів у сумі 13 601,88 грн.
Станом на 16.03.2015 року заборгованість ОСОБА_1 складає 13 601,88 грн.
Неповернення коштів відповідачем у добровільному порядку стало причиною звернення позивача до суду для їх стягнення у судовому порядку.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходив з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. N 1533-III, Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012р. N 5067-VI.
Статтею 1 Закону України від 02.03.2000 №1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон №1533-ІІІ) визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до п.п.25 п.4 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого указом Президента України від 16 січня 2013 року №19/2013, Державна служба зайнятості України виконує функції виконавчої дирекції Фонду, забезпечує організацію діяльності правління Фонду.
Частиною 1 ст.22 Закону №1533-ІІІ передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Стаття 31 Закону №1533-III містить вичерпний перелік обставин, за яких виплати з безробіття мають бути припинені. Зокрема, виплата допомоги з безробіття припиняється у разі приховання відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу або здійснення іншої діяльності за винагороду за період одержання допомоги з безробіття.
Підпункт 1 п.5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 №307, встановлено, що виплата допомоги з безробіття припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).
Частиною 1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Отже, не можуть бути безробітними особи, що отримують дохід на умовах, визначених законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.36 Закону №1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ч.3 ст.36 Закону №1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Абз.5 ч.1 ст.34 Закону №1533-III встановлено право Фонду стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в періоди 13.05.2013 року по 05.07.2013 року, з 24.12.2013 року по 06.03.2014 року, з 17.11.2014 року по 22.01.2015 року був зареєстрований в Марганецькому міському центрі зайнятості та отримав статус безробітного. За період з 13.05.2013 року по 05.07.2013 року, з 24.12.2013 року по 06.03.2014 року, з 17.11.2014 року по 22.01.2015 року ОСОБА_1, було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 13 601,88 грн.
Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 з 02.12.1998 року зареєстрований як приватний підприємець.
Отже, при реєстрації в центрі зайнятості відповідач надав недостовірні дані, а саме приховав факт реєстрації підприємницької діяльності.
Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Отже, особа, зареєстрована як фізична особа-підприємець не можу бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.
Аналогічна правова позиція наведена в Постанові ВСУ від 08.07.2014 року
Отже, реєстрація ОСОБА_1, як приватного підприємця в період з 02.12.1998 року по 20.01.2015 року виключає можливість отримання ним допомоги по безробіттю за вказаний період.
Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Марганецького міського центру зайнятості обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Марганецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська