Справа № 810/1213/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року 810/1213/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 13 год. 25хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" з позовом до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00165 від 17.10.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 року №12500003/2014/000658/2 .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" було утворено територіальні органи Державної фіскальної служби України, зокрема Київську митницю ДФС.

Отже, оскільки Київська митниця ДФС є правонаступником Київської митниці Міндоходів, судом було здійснено заміну відповідача на Київську митницю ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у декларації митної вартості, до яких додавалися усі необхідні документи для підтвердження ціни. Стверджували, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Позивач зазначає про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а також на невідповідність рішення про коригування та картки відмови вимогам до їх оформлення і недотримання порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України та Митного кодексу України, просив визнати протиправними та скасувати оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00165 від 17.10.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 року №12500003/2014/000658/2.

У судовому засіданні представник позивача Буряк І.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких відповідач вказав, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості за основним методом, тому митний орган законно та обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, підстави для їх скасування відсутні. Стверджував про правомірність дій органу доходів і зборів, а також те, що відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності. Зазначив, що підставою для витребування додаткових документів у позивача слугували розбіжності у поданих первинно документах.

Представник відповідач Чернявська О.Д. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що між позивачем та Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co.,Ltd в особі директора Лi Шенгфа (далі також-Постачальник), було укладено контракт №H-D/2013-0618 від 18 червня 2013 року поставки шин.

19.12.2013р. між Позивачем та Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co.,Ltd в особі директора Лi Шенгфа укладено Додаткову угоду № 2 до вказаного Контракту, якою передбачено, що «платежи за каждую партию товара поставленную по данному контракту осуществляются: 100% предоплата после осуществления отгрузки товара перевозчику, на основании копии инвойса».

У відповідності до інвойсу №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014 року поставка товару здійснювалась на умовах CIF.

Відповідно до умов Контракту, кількість, ціна та перелік товарів, які повинні бути поставлені позивачу, відображаються в інвойсах, які є невід'ємною частиною вказаного контракту.

Постачальник надав позивачу інвойс №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р., на поставку 426 шт. шин з яких: шини CHANGFENG 315/70R22.5-20TL -136 шт. за ціною 154,00 дол. США за одну одиницю товару, шини CHANGFENG 315/80R22.5-20TL - 40 шт. за ціною 144,00 дол. США за одну одиницю товару, шини CHANGFENG 315/80R22.5-20TL - 50 шт. за ціною 161,00 дол. США за одну одиницю товару, шини CHANGFENG 385/65R22.5-20TL - 8 шт. за ціною 174,00 дол. США за одну одиницю товару, шини CHANGFENG 385/80R22.5-20TL - 192 шт. за ціною 174,00 дол. США за одну одиницю товару, всього на загальну суму 69 554, 00 дол. США.

Крім того, інвойсом 14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р. передбачено оплата страхування товару на суму 100,00 дол. США та транспортні послуги в розмірі 6 100,00 дол. США, що разом в сумі складає 75 754,00 дол. США.

01 вересня 2014 p., позивач сплатив на рахунок постачальника суму інвойсу №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р до контракту № H-D/2013-0618 від 18 червня 2013 року у розмірі 75 754,00 дол. США, як попередню оплату за партію товару про що банком було зроблено відповідну відмітку на інвойсі №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р.

Таким чином, у відповідності до платіжного доручення в іноземній валюті № 352 від 01.09.2014р. по контракту № H-D/2013-0618 від 18 червня 2013 року здійснена попередня оплата по інвойсу №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р. на загальну суму 75 754,00 дол. США.

07.10.2014р., позивач подав відповідачу вантажну митну декларацію (МД) № 125130005.2014.547766 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин марки CHANGFENG, для вантажних автомобілів в кількості 426 шт., ввезених на підставі контракту № H-D/2013-0618 від 18 червня 2013 року, укладеного позивачем з китайським постачальником Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co.,Ltd в особі директора Лі Шенгфа.

Разом з митною декларацією, 07 жовтня 2014 року позивач надав відповідачу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 p.; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 0105 від 06.10.2014 p.; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 0106 від 06.10.2014 p.; коносамент (Bill of Lading) 587600013 від 21.08.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 352 від 01.09.2014р.; прейскурант (прайст-лист) виробника товару Б/Н від 29.08.2014 p.; інвойс (рахунок-фактура) № 14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р.; пакувальний лист від Б/Н від 29.06.2014р.; контракт (зовнішньоекономічний договір) № H-D/2013-0618 від 18.06.2013р.; сертифікат відповідності UA1.009.0013493-14 від 03.03.2014;

інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 21.08.2014р.; сертифікат про походження 14С3705В0170/00529 від 21.08.2014р.; копія митної декларації країни відправлення 00054881 від 19.08.2014р., завірена радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП); митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 125130005.2014.547766 від 07.10.2014р.

Сума поставленого позивачу товару за інвойсом №14НРТБ006-ТВК від 19.08.2014р. складає 75 754.00 дол. США, в тому числі витрати на страхування товару в розмірі 100,00 дол. США та транспортні послуги в розмірі 6 100 дол. США, що в гривневому еквіваленті (виходячи з того, що станом на 17 жовтня 2014 року офіційний курс НБУ гривні до долара США складав 12,95144500 грн. за 1,00 долар СІЛА), що на момент декларування становило 981 123 грн. 76 коп. Від вказаної суми, позивач розрахував митний платіж (7% - 68 678,66 грн.) та податок на додану вартість (20% - 209 960,48 грн.), та платіжним дорученням №4190 від 16 жовтня 2014 р., сплатив на рахунок Київської митниці Міндоходів відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м. Києві гарантійний платіж 800 000,00 грн. з яких 278 639,14 грн. (68678,66 грн. + 209960,48 грн.) повинні бути списані за розмитнення партії товару.

По результатах розгляду митним органом поданих документів, позивач отримав у відповідь Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130005/2014/00165 від 17.10.2014р.

17.10.2014 р. позивачем було повторно подано відповідачу митну декларацію (МД-2) № 125130005/2014/548125 від 17.10.2014р. та додав аналогічний перелік документів, що і до митної декларації від 07.10.2014р. та додаткові документи, а саме: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 3449 від 07.10.2014р.; рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014р.; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2014р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 962 від 07.10.2014р.; страховий поліс № 92 від 20.08.2014р.; Договір про надання транспортно - експедиторських послуг від 19.11.2013р.; видаткові накладні від 10.10.2014р.

По результатах розгляду поданих документів відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/000658/2 від 17.10.2014р. та проведено консультацію під час якої позивачем було повторно надано відповідачу всі перераховані вище документи.

Оскаржуваними рішеннями позивачу було збільшено митну вартість товару та відповідно митний збір та ПДВ, а саме: митний збір 7% з 68678,66 грн. до 83487,54 грн. (68678,66+14808,88), ПДВ 20% з 209960,48 грн. до 255233,35 грн. (209960,48+45272,87) у зв'язку з тим, що на думку інспектора м/п Жданович Максима Михайловича у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Інспектором зазначено, що резервний метод був використаний з урахуванням інформації, наявної в митному органі, щодо митного оформлення товарів за МД від18.08.2014 року №125130005/2014/546264.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частин п'ятої, шостої та одинадцятої статті 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється, зокрема, із застосуванням інформаційних технологій, які включають в себе контроль співставлення та контроль із застосуванням системи управління ризиками.

Відповідно до частини третьої статті 337 Митного кодексу України, контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, передбачено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації (МД) виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно із статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом, позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому твердження відповідача що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необґрунтованим, підтвердженням викладеного є наведене нижче.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інфойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На виконання вимог ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, позивачем були надані митному органу наступні документи: контракт (зовнішньоекономічний договір) № H-D/2013-0618 від 18.06.2013р.; інвойс (рахунок-фактура) № 14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 352 від 01.09.2014 року;- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 року ; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 0105 від 06.10.2014 p.; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 0106 від 06.10.2014 p.; коносамент (Bill of Lading) 587600013 від 21.08.2014р.; прейскурант (прайст-лист) виробника товару Б/Н від 29.08.2014 p.; пакувальний лист від Б/Н від 29.06.2014р.; сертифікат відповідності UA1.009.0013493-14 від 03.03.2014; інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 21.08.2014р.; сертифікат про походження 14С3705В0170/00529 від 21.08.2014р.; копія митної декларації країни відправлення 00054881 від 19.08.2014р., завірена радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП). митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 125130005.2014.547766 від 07.10.2014р. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 3449 від 07.10.2014р.; рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014р.; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2014р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 962 від 07.10.2014р.; страховий поліс № 92 від 20.08.2014р.; Договір про надання транспортно - експедиторських послуг від 19.11.2013р.; видаткові накладні від 10.10.2014р.

З аналізу частини першої та другої ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт),рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про знесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства;

митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару, були надані відповідачу.

Конкретних зауважень до основних документів, які визначають митну вартість товару, а це є: контракт (зовнішньоекономічний договір) № Н- D/2013-0618 від 18.06.2013р., інвойс (рахунок-фактура) №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р., платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 352 від 01.09.2014р. у відповідача не було.

Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/000658/2 від 17.10.2014р. не вказано жодних конкретних розбіжностей, які наявні в документах, які подані позивачем на підтвердження митної вартості товару.

Відповідно до розділу 2 контракту № H-D/2013-0618 від 18.06.2013р., (купівля - продаж шин) укладеного між Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co.,Ltd та TOB «Дельта- 2010», загальна сума контракту складає 2 000 000, 00 доларів США, по даному контракту допускаються часткові поставки, кількість, ціна та перелік товарів по кожній частковій поставці будуть відображені в інвойсах, які вважаються невід'ємною частиною контракту.

Таким чином, при декларуванні митної вартості товарів, які були придбані позивачем по контракту № H-D/2013-0618 від 18.06.2013р., позивач надав відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують вартість придбаного товару та передбачені і розділом 2 контракту і ст. 53 МК України, а саме, контракт (зовнішньоекономічний договір) № Н- D/2013-0618 від 18.06.2013р., інвойс (фактура) №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р., - платіжне доручення в іноземній валюті № 352 від 01.09.2014р.

Саме в інвойсі №14HFTD006A-TBR від 19.08.2014р зазначена кількість, ціна та перелік товару, який був наданий позивачем відповідачу при розмитненні товару, але не був взятий до уваги відповідачем.

Крім того, ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем підтверджується не лише інвойсом, а також прайс-листом до інвойсу, завіреним радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі, експортною митною декларацією та висновком № 3449 від 07.10.2014р. щодо проведення аналізу відповідності цінових умов контракту № Н- D 2013-0618 від 18.06.2013р., який розроблявся ДП «Укрпромзовнішекспертиза». Дані документи подавалися декларантом інспектору м/п, але вони не були взяті до уваги.

З викладеного вище вбачається, що обставини, які вказано відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/000658/2 від 17.10.2014р. жодним чином не впливають на визначення митної вартості розмитнюваного товару, а тому прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/000658/2 від 17.10.2014р. є протиправним та полягає скасуванню.

Аналіз положень частини третьої статті 53 та статей 54, 58 Митного кодексу свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Таким чином, відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено жодного підтвердження тому, що позивач при декларуванні митної вартості товару зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, та що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Натомість, ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем підтверджується інвойсом, прайс-листом завіреним радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі, висновком № 3449 від 07.10.2014р. щодо проведення аналізу ві лпові лності цінових умов контракту № Н-Р/2013-0618 від 18.06.2013р., який розроблявся ДП «Укрпромзовнішекспертиза».

Необґрунтованим, також, є визначення відповідачем митної вартості товару на підставі методу №6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД № 125130005/2014/546264 від 18.08.2014р., оскільки, відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, у відповідача не було законних та обгрунтованих підстав відмовляти позивачу в застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а тому застосування другорядного методу визначення митної вартості №6 (резервний метод), як і будь-якого наступного методу визначення митної вартості з боку відповідача є незаконним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визначені задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, а відтак, прийняте за наслідками такої відмови рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 року №12500003/2014/000658/2 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00165 від 17.10.2014 рокує протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 року №12500003/2014/000658/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00165 від 17.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 14 квітня 2015 р.