Справа № 905/2142/2012 2-а/342/7/2015
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. № 876/1381/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2015 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Петришина Романа Романовича, колишнього голови Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ОСОБА_3, начальника юридичного відділу Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Плаксій Л. про притягнення до відповідальності, -

встановив:

ухвалою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 позовну заяву повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Із цією ухвалою не погодився позивач та оскаржив її у апеляційному порядку, так як вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі розписками, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку належить задовольнити частково.

Суддя першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, виходив з того, що позивач не виконав ухвали від 08.01.2015 якою встановлено позивачу додатковий термін для виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 25.10.2010, а саме у позовній заяві не наведено зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач їх обґрунтовує.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками судді першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 106 КАС України визначено вимоги до позовної заяви, відповідно до пункту 4 частини 1 якої, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно частинами четвертою та п'ятою статті 108 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно п. 1 ч. 3 вказаної статті, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Отже, з аналізу наведених норм можна дійти висновку, що суддя, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зокрема, повинен вказати недоліки позовної заяви, а також спосіб їх усунення.

Як вбачається із матеріалів справи, суддя першої інстанції в ухвалі від 08.01.2015 (а.с. 145) встановив додатковий строк (5 днів з дня отримання вказаної ухвали) для усунення недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 25.10.2010 (10-11).

Однак, як вбачається із ухвали від 25.10.2010 про залишення позовної заяви без руху, така містить перелік недоліків позовної заяви, однак нею не визначено способу у який позивач повинен усунути ці недоліки.

Не вказав способу усунення недоліків позовної заяви суддя і в ухвалі від 08.01.2015 про встановлення додаткового строку виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Також суддя вказавши на необхідність усунення недоліків позовної заяви визначених в ухвалі від 25.10.2010, не врахував того, що ряд недоліків позовної заяви станом на цей час позивач усунув, а саме 14.04.2014 ОСОБА_1 подала позовну заяву у якій належним чином зазначила найменування адміністративного суду до якого подається позов, долучила копії позовної заяви з додатками у відповідності до кількості осіб, які беруть участь у справі (а.с. 72-74).

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що справа уже неодноразово переглядалась у апеляційному порядку та скасовувались ухвали про повернення позовної заяви, зокрема, в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2014 зазначено, що ряд питань викладених в оскаржуваній ухвалі можуть бути вирішені судом першої інстанції як під час підготовчого провадження, так і у ході судового розгляду.

Однак, поставляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя першої інстанції не врахував вказаних висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Частиною 2 статті 8 КАС України визначено обов'язок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 18.11.2010 (справа Мушта проти України, набуло статусу остаточного 18.02.2011) звернув увагу на те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже з цього можна зробити висновок, що право на доступ до правосуддя може бути обмеженим, зокрема, щодо умов прийнятності позовної заяви. Проте, суддя на підставі закону обмежуючи право особи на доступ до суду, повинен врахувати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Виходячи зі змісту ст.ст. 106, 108 КАС України, для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху та в подальшому про повернення позовної заяви, виявлені судом недоліки позовної заяви повинні бути такими, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Суддя першої інстанції, повертаючи позовну заяву з підстав не приведення її у відповідність до вимог п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, не врахував положення статті 111 КАС України, якою передбачено, що суд під час підготовчого судового засідання може уточнити позовні вимоги, визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які підлягають доказуванню, з'ясувати якими доказами сторони можуть обґрунтувати свої доводи чи заперечення, вчинити інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Частиною 3 статті 11 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 2 та 3 ст. 105 КАС України визначено, що письмова позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом. На прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви.

Таким чином, суддя першої інстанції не врахував розумний ступінь пропорційності між використаними засобами (обмеження доступу до правосуддя позивача) та поставленими цілями (належного формулювання позовних вимог та їх обґрунтування), що може бути з'ясовано та уточнено у попередньому судовому засіданні чи у процесі судового розгляду.

Крім того, позивач у своїх неодноразових зверненнях до суду звертала увагу на те, що вона є особою похилого віку, проте готова прибути до суду, а тому суд відкривши провадження у справі та призначивши справу до попереднього судового засідання зможе безпосередньо з позивачем з'ясувати та уточнити його позовні вимоги та їх обґрунтування, або ж, у разі наявності для цього потреби, надати бланк позовної заяви чи допомогу службовця апарату суду в оформленні позовної заяви.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суддею першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 199 та ч. 1 ст. 204 КАС України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали, яка перешкоджає розгляду справи, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржену ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2015 року про повернення позовної заяви у справі № 905/2142/2012 (2-а/342/38/2014) - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін