Справа № 825/931/15-а
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/931/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участю секретаря Прокіної А.С.,

представника прокуратури Коляди Ю.О.,

представника позивача Четвертака М.О.,

представника відповідача Рем В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради в якому просить суд визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у наданні ОСОБА_4 статусу члена сім'ї загиблого ветерана війни відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради розглянути питання щодо надання ОСОБА_4 статус члена сім'ї загиблого ветерана війни відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому, позивач посилається на те, що наявні підстави для надання ОСОБА_4 статусу «Члена сім'ї загиблого ветерана війни» у зв'язку зі смертю чоловіка, оскільки на думку позивача, медичною документацією підтверджено, що причина смерті ОСОБА_5 може бути пов'язана із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби, як це і передбачено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представник прокуратури та позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника прокуратури та позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.05.2014 ОСОБА_4 звернулася до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо надання їй статусу «Член сім'ї загиблого ветерана війни» у зв'язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5, інваліда війни внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов'язків.

За результатами розгляду вказаного звернення відповідачем прийняте рішення про відмову в наданні їй відповідного статусу, оскільки, відповідно до висновку МСЕК №2 від 03.06.2014 №11-28/38, причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з травмою, отриманою при виконанні службових обов'язків, не встановлено.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступних мотивів та положень діючого законодавства.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» даний закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Згідно частини 4 Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону визначено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на: 1) сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів; сім'ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов'язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з антигромадськими проявами; сім'ї загиблих під час Великої Вітчизняної війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об'єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім'ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів; сім'ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв'язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; 2) дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда; 3) дружин (чоловіків), які не одружилися вдруге, батьків, неповнолітніх дітей померлих учасників бойових дій, партизанів, підпільників, військовослужбовців та учасників війни, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 років та війни 1938, 1939, 1945 років з імперіалістичною Японією, нагороджених за бойові дії державними нагородами та орденами і медалями колишнього Союзу РСР (крім ювілейних); 4) дітей померлих учасників бойових дій, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, до закінчення цих навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 14.10.1999 BЛK УМВС України в Чернігівській області проведене освідування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який займав посаду начальника енергомеханічного відділу виконання покарань УМВС. За наслідками огляду встановлений наступний діагноз: посттравматичний артроз правого колінного суглобу 2-3 ст., артодесмогенна контрактура правого колінного суглоба 2-3 ст., застаріле пошкодження передньої хрестоподібної зв'язки правого колінного суглоба, порушення функції опори та ходи в значній мірі. Травма є пов'язаною з виконанням службових обов'язків. Органічне ураження ЦНС, дисцикуляторна енцефалопатія 2 ст., церебросклероз та черепно-мозкова травма, психоорганічний синдром, кардіосклероз. Вказані хвороби також пов'язані з проходженням військової служби в ОВС.

З урахуванням вказаного свідоцтва ОСОБА_5 отримав статус інваліда війни 2 групи та отримав посвідчення від 04.12.00 серії НОМЕР_1 безстрокове.

Відповідно до довідки про причину смерті від 15.05.2014 № 614, причиною смерті ОСОБА_5 є механічна асфіксія внаслідок повішення у петлі.

Обласною медико-соціальною експертною комісією КМЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи Чернігівської обласної ради» розглянута медична документація ОСОБА_5 та за результатами розгляду наданий експертний висновок від 03.06.2014, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_5 визнана механічна асфіксія внаслідок повішення у петлі. Причина смерті може бути пов'язана з захворюванням та психоорганічний синдром зі схильністю до тривожно-депресивних реакцій, яке, у свою чергу, є захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами перегляду вказаного експертного висновку Науково-дослідним інститутом реабілітації інвалідів ВНМУ ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця) також наданий висновок від 23.07.2014, відповідно до якого встановлено, що причиною смерті є механічна асфіксія внаслідок повішення у петлі, що могло бути результатом психоорганічного синдрому зі схильністю до тривожно-депресивних реакцій. Вказане захворювання, згідно зі свідоцтвом про хворобу, пов'язане з проходженням військової служби

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для надання ОСОБА_4 статусу «члена сім'ї загиблого ветерана війни» у зв'язку зі смертю чоловіка, відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 необхідно задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у наданні ОСОБА_4 статусу члена сім'ї загиблого ветерана війни відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради розглянути питання щодо надання ОСОБА_4 статус члена сім'ї загиблого ветерана війни відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис О.В. Заяць

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Заяць