Справа № 758/12590/14-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження, категорії 2, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право отримувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та є дружиною померлого громадянина із числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, тому має право на отримання щомісячної компенсації у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що відповідачем не виконуються вимоги зазначеного Закону, бездіяльність відповідача порушує її права, позивачка просила визнати дії та бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати останнього здійснити перерахунок, нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату щомісячної компенсації у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 29 червня 2005 року і до моменту винесення рішення у справі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії в частині вимог за період з 29 червня 2005 року до 17 квітня 2014 року залишено без розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити (а.с. 21).

Представник Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У запереченнях проти позову представник відповідача посилається на Закон України «Про Державний бюджет України на 2012рік», Закон України «Про Державний бюджет на 2013 рік», Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік», в яких зазначено, що у 2012, 2013, 2014 роках норми і положення статей 20-23, 30,31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та у розмірах, встанволених КМУ, виходячи із наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ. Тому просили в позові відмовити (а.с. 24-25).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесена до категорії ІІ осіб, які евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (а.с. 14 зворот), та є дружиною померлого громадянина із числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 14), остання перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, а тому на неї розповсюджуються соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02 жовтня 2014 року представник позивача звернувся до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва із заявою, в якій просив надати довідку про розміри щомісячних виплат позивачу та про перерахунок останній додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком та щомісячної компенсації у розмірі 50% мінімальної пенсії (а.с. 10-11).

Листом від 14 довтня 2014 року Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва повідомило, що ОСОБА_1 виплачуються всі суми відповідно до розмірів, які встановлені КМУ (а.с. 12).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як визначено ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону №2001-ХІІ від 19.12.1991р.), особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч.1 ст. 52 Закону 796-ХІІ щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Зі змісту статті 52 Закону № 796-ХІІ вбачається, що під час визначення розміру компенсації за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку зазначеної компенсації виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до статті 28 Закону № 1058-ІV становлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 52 Закону № 796-ХІІ встановлена щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто разом з основним розміром пенсії за втратою годувальника, додатково виплачується вказана компенсація.

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23 листопада 2011 року, що набрала чинності з 01 січня 2012 року. Даною постановою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Як викладено в абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч.1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» було передбачено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

З вищевикладених положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» слідує, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, яке пов'язане із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, у 2013 році визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак, з 01 січня 2014 року, ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статті 51 даного Закону, якою визначено розмір додаткових пенсій.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року застосуванню підлягали норми статей 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 16 серпня 2014 року прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким зокрема установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Як визначено ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на наведене, права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачці щомісячну компенсацію у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 17 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позову, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 49, 51, 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 9, 71, 72, 86, 104, 105, 158 - 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо застосування під час нарахування та перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, підзаконних нормативно-правових актів, якими визначено розміри додаткових пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, менші, ніж передбачено ст. 51, 52 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та бездіяльність щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 недоотриманих сум щорічної компенсації з 17 квітня 2014 року протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної компенсації у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року, з урахуванням проведених виплат

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя М. О. Шаховніна