Справа № 813/941/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року № 813/941/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костецького Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача Бориса А.С.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовною заявою Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 2 509,43 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачу на підставі власноручно підписаної заяви від 15.07.2014 року виплачувалася допомога по безробіттю. Відповідно до Порядку обміну інформацією між Державною податковою адміністрацією України, Пенсійним фондом України та Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 12.07.2006р. №259/407, центр зайнятості отримав інформацію про те, що гр. ОСОБА_2 перебувала у цивільно-правових відносинах, згідно субагентського договору від 16.05.2013 року про виконання робіт з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна», тобто в період перебування на обліку безробітних в центрі зайнятості, безробітна не повідомила спеціалістів про своє працевлаштування. Таким чином відповідачем незаконно отримано допомогу з безробіття на суму 2 509,43 грн. за період з 22.07.2014 року по 09.12.2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, стверджує, що на момент подання заяви до Львівського міського центру зайнятості та в період отримання допомоги по безробіттю в жодних цивільно - правових відносинах не перебувала. Додатково наголосивши, що стосується Субагентського договору від 16.05.2013 року, то факт існування такого не приховувала, сама консультувалася з спеціалістом центру зайнятості як слід правильно оформити документи та чи вплине даний договір на її право на отримання допомоги. Наголошує, що повний розрахунок з нею проведений на підставі акта надання послуг від 12.05.2014 року, тобто за кілька місяців до звернення до центру зайнятості. Після 12.05.2014 року жодної оплачуваної роботи не виконувала, оплата не нараховувалась і не сплачувалася. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася ся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 15.07.2014 року.

Статус безробітньої їй було надано 15.07.2014 року та з цього ж моменту призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі власноручно підписаної ОСОБА_2 заяви, у якій останньою було зазначено, що вона не має постійного або тимчасового заробітку, в т. ч. за договорами цивільно-правового характеру, а в додатку до заяви вказано, що вона не виконує роботи, не надає послуги відповідно до укладеного договору цивільно-правового характеру.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачем була отримана інформація, що ОСОБА_2 під час реєстрації та набутті статуси безробітної 22.07.2014 року перебувала у цивільно - правових відносинах з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» згідно субагентського договору від 16.05.2014 року про виконання робіт.

На підтвердження вищевказаних даних позивачем було здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, про що складено акт №1604 від 07.11.2014 року розслідування страхового випадку та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та з'ясовано, що ОСОБА_2 під час реєстрації та набутті статусу безробітної 22.07.2014 року перебувала у цивільно - правових відносинах з ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» згідно субагентського договору від 16.05.2014 року про виконання робіт. Відтак, зроблені висновки, що дані подані відповідачем під час реєстрації у службі зайнятості не достовірні.

На підставі вищенаведеного, Львівським міським центром зайнятості було прийнято наказ від 17.12.2014 року №757, яким зобов'язано відповідача повернути виплачену їй суму матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 2 509,43 грн. за період з 22.07.2014 року до 09.12.2014 року.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (надалі - Закону України № 1533-ІІІ).

Як вбачається з ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до ст.7 Закону України № 1533-ІІІ видами забезпечення безробітних є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності та допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні. Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є:

- професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях;

- профорієнтація;

- пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України «Про зайнятість населення», компенсації відповідно до статті 26 Закону України «Про зайнятість населення»;

- надання роботодавцям - суб'єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України «Про зайнятість населення»;

- надання громадянам віком старше 45 років, страховий стаж яких становить не менше 15 років, ваучера для підтримання їх конкурентоспроможності шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності;

- інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України № 1533-ІІІ державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у разі виявлення порушень прав застрахованих осіб вживають заходів відповідно до визначених законом повноважень.

Згідно з ч.1 ст.20 цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України «Про зайнятість населення», взаємодіють з органами державної податкової служби, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.

Згідно абзацу другого підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

П.п. 4 п. 5 ст. 31 Закону № 1533-ІІІ визначено, що приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при проведенні звірки розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. було встановлено, що ОСОБА_2 отримала дохід у 2014 році від ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» у зв'язку з тим, що між нею та ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» був укладений субагентський договір від 16.05.2013 року, предметом якого було виконання дій спрямованих на сприяння укладенню договорів страхування.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що між ОСОБА_2 та ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» укладено субагентський договір 16.05.2013 року, предметом якого було виконання за винагороду юридичних, організаційних та інших дій спрямованих на сприяння укладенню договорів страхування, а також створення умов для успішної співпраці між потенційними клієнтами та партнерськими компаніями, а також забезпечення вчасного та належного виконання зобов'язань страхового субагента перед страховим агентом та страхового агента перед партнерськими компаніями. Фактично надавати послуги, а відтак отримувати комісійну винагороду за вищевказаним договором ОСОБА_2 почала з листопада 2013 року, що підтверджується актами виконаних робіт.

Згідно листа від 31.03.2015 року ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» повідомляє про те, що з ОСОБА_2 проведено повний розрахунок відповідно до субагентського договору від 16.05.2013 року згідно акту наданних послуг від 12.05.2014 року та після цієї дати ОСОБА_2 жодної оплачуваної роботи не виконувала, оплата їй не нараховувалася і не виплачувалася.

За приписами частини другої і абзацу першого частини третьої статті 36 Закону №1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Законодавством, яке регулює порядок стягнення є Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, відповідно до пункту 6.14 якого передбачено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62.

Суд бере до уваги те, що виключно внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 факт існування субагентського договору від 16.05.2013 року не приховувала, в судовому засіданні пояснила, що сама консультувалася з спеціалістом центру зайнятості як правильно оформити документи та чи вплине даний договір на її право на отримання допомоги. Розрахунок був проведений на підставі акта надання послуг від 12.05.2014 року, тобто за кілька місяців до її звернення до центру зайнятості, після 19.08.2014 року у жодних трудових відносинах із ТзОВ «ОВБ Алфінанц Україна» не перебувала та на даний час не перебуває, послуг відповідно до укладеного договору цивільно-правового характеру не надавала.

Крім цього згідно поданого відповідачем додатку до ПК про прийняті рішення щодо нарахувань та платежів судом встановлено, виплати по безробіттю ОСОБА_2 проводилися лише з 02.09.2014 року тобто після розірвання договору.

Відтак, суд вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки умислу щодо невиконання обов'язків та зловживання ними, що в свою чергу не порушило вимоги встановлені Законом України «Про зайнятість населення».

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 14 квітня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.