Справа № 0814/2а-8126/11
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" квітня 2015 р.справа № 0814/2а-8126/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо нарахування підвищення до пенсії у меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити різницю у період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2010 року та зобов'язати виплачувати надалі .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2011 року позовні вимоги за період з 01.01.2006 року по 23.09.2010 року - залишені без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 24.09.2010 року до часу винесення постанови в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року та у подальшому не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Між тим, суд апеляційної інстанції з оскаржуваної постанови вбачає, що суд першої інстанції під час вирішення справи дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, проте в резолютивній частині постанови не зазначив про відмову в задоволенні решти позовних вимог, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне доповнити постанову суду першої інстанції.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ст.ст.205, 207 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2011 року - змінити, доповнивши резолютивну частину постанови наступним абзацом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення, постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим