Справа № 127/20401/13 (2-а/127/124/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015р. м. Київ К/800/54867/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у справі за заявою військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

в с т а н о в и л а :
У серпні 2013 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із заявою про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року. Вимоги мотивовані тим, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2013 року скасовано постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року, якою з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 28893 грн. 10 коп., та у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, відмовлено у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання скасованої постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та задоволення заяви про поворот виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно та продовольче забезпечення в сумі 28893 грн. 10 коп.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2013 року скасовано постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року та відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у випадках, встановлених ч. 1 цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

А ч. 3 вказаної ж статті передбачено, що якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

За змістом вказаної норми для застосування повороту виконання рішення суду має бути доведено факт, що позивач отримав кошти за скасованим судовим рішенням.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником не доведено факт отримання ОСОБА_1 присуджених коштів, оскільки надана військовою частиною НОМЕР_1 довідка від 22 серпня 2013 року № 2237 на підтвердження виплати позивачу грошової компенсації за продовольчий пайок в сумі 28893 грн. 10 коп. не є належним доказом, якими є платіжні документи, що підтверджують здійснення відповідних грошових операцій та в яких відображається дата здійснення операції, її суть, отримувач (як то квитанція, платіжне дорученням, меморіальний ордер, тощо), а ОСОБА_1 у судовому засіданні посилався на те, що не пам`ятає чи отримував цю суму коштів.

При цьому, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неспроможність тверджень відповідача, що підтверджуючі документи про перерахунок коштів позивачу були знищені у встановленому законом порядку, про що свідчить акт від 12 лютого 2010 року № 11, оскільки з вказаного акту неможливо встановити, що у відповідності з ним знищено саме ті документи, які підтверджують виплату грошової компенсації позивачу.

Такі висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права щодо належності та допустимості доказів, зокрема ст.ст. 69, 70 КАС України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, викладених у рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк