Справа № 813/470/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Справа № 12624/13/876
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова та Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області про визнання протиправними дій (бездіяльності) та стягнення помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (далі - УПФ) та Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області (далі - УДКС) в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправними дії УДКС щодо відмови у поверненні помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло в сумі 5317грн; визнати протиправною бездіяльність УПФ щодо невнесення подання до УДКС про повернення їй вказаного збору та стягнути такий на її користь з Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР) громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, незважаючи на те, що нею придбавалося житло вперше, для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та проведення державної реєстрації права власності на останнє, вона була вимушена безпідставно внести збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, який відповідачами незважаючи на її звернення у встановленому порядку, не повернуто.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року в справі №813/4701/13-а заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФ в частині невнесення подання до УДКС про повернення позивачу помилково зарахованого до бюджету збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло в сумі 5317грн та зобов'язано УПФ внести таке подання до УДКС. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням фактично в частині задоволення позову, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити повністю. У поданій апеляційній скарзі вказує, що УПФ не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно та відомостями чи придбавається особою житло вперше. Крім цього, вважає, що позивач повинен був звертатися із відповідною заявою про повернення помилково сплаченого збору до УДКС, на рахунки якого такий був сплачений. Також, зазначає, що кошти УПФ не можуть бути використані для задоволення вимог позивача, оскільки у відповідності до чинного законодавства такі дії забороняються.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що УПФ не спростовано доводів позивача про те, що остання вперше придбала житло, а тому у неї відсутній обов'язок для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2012 позивач придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-7). При укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_1 сплатила 5317грн збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.8).

Вважаючи сплату зазначеного збору на обов'язкове державне пенсійне страхування безпідставною, позивач звернулася до відповідачів із заявою щодо повернення їй помилково зарахованих до бюджету коштів.

Однак, УПФ листом від 21.05.2013 №10675/05-14 (а.с.22) відмовило у повернені коштів у зв'язку із тим, що із поданих документів не вбачається придбання позивачем житла вперше.

Того ж 21.05.2013 УДКС листом №02/239 також відмовлено ОСОБА_1 у поверненні коштів в силу того, що таке можливо лише за поданням органів, які повинні забезпечувати надходження таких платежів до бюджету, тобто УПФ (а.с.40).

06.06.2013 позивач звернулася до УПФ із заявою про внесення подання до УДКС про повернення їй помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло в сумі 5317грн (а.с.12).

Направлення такої заяви підтверджується матеріалами справи (а.с.12 зворот), а отримання не заперечується УПФ.

Проте, оскільки УПФ не було внесено подання до УДКС, а останнім не повернуто позивачу відповідних коштів, ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР, платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ст.2 Закону №400/97-ВР передбачено що, об'єктом оподаткування для платників збору визначених п.9 ст.1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно п.10 ст.4 Закону №400/97-ВР, на обов'язкове державне пенсійне страхування для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно встановлюються ставки збору на рівні 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР визначені «Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок).

Відповідно до п.15-1 Порядку, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, та громадяни, які придбавають житло вперше.

Відповідно п.15-3 Порядку, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Станом на час придбання позивачем нерухомого майна, так само як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Питання стосовно механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, - було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, за відсутності на даний час відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання громадянином нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування придбала житло не вперше.

При цьому, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами. Запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме листа Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 21.01.2013 №221 (а.с.9), листа Головного управління Міндоходів у Львівській області від 12.07.2013 №5121/9/17-1014/151 (а.с.43-44), листа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 07.08.2013 №2302-1603 (а.с.75, 84) відомості про придбання житла у вказаних органів відсутні, а належним розпорядником інформації є Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Інформаційними довідками з Реєстру від 27.08.2013 (а.с.88-98), підтверджується, що ОСОБА_1 придбала житло (квартиру АДРЕСА_1) вперше.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки доказів, які б спростовували придбання позивачем житла вперше відповідачем не надано, така безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при оформленні документів з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного майна, а тому має право на повернення цієї суми збору.

Згідно із ст.3 Закону №400/97-ВР, платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 ст.1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Підпунктом 7 п.4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно із п.5 «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року за № 226, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.12.2002 року за №1000/7288 (далі Порядок №226) - повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету», контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

При цьому слід зазначити, що законодавством визначено, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, - передбачає звернення платника з заявою про повернення коштів до відповідних органів, що контролюють надходження платежу, для ініціювання внесення подання до органу Державної казначейської служби України.

Тобто, першочергово платник має звернутися до відповідного контролюючого органу про повернення помилково зарахованих платежів, і лише у випадку відмови - звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач зверталась до УПФ із заявою про повернення сплаченого нею збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 5317грн, однак їй у такому безпідставно відмовлено (а.с.12, 22-23).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про під ставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність УПФ в частині невнесення подання до УДКС про повернення позивачу помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло в сумі 5317грн та зобов'язання УПФ внести таке подання до УДКС.

В іншій частині - щодо визнання протиправними дій УДКС та стягнення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5317грн, рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. Крім того, рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін