Справа № 520/114/15-а
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/114/15-а
Провадження № 2-а/520/78/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі - Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської про визнання неправомірними відмови у здійсненні перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язання здійснити перерахунок та доплатити різницю між перерахованим розміром та фактично сплаченим,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, після уточнення якого просить визнати неправомірними відмови у здійсненні перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язання здійснити перерахунок та доплатити різницю між перерахованим розміром та фактично сплаченим у розмірі 12048,89 гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що вона ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до поданої позивачкою заяви у березні 2009 року Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачці було призначено державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі, визначеному як різниця між 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи і середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 гривень. На її письмову вимогу про проведення перерахунку, отримала відмову з посиланням на ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». Позивачка вважає, що відмова у здійсненні перерахунку є безпідставною та такою, що порушує її права на отримання соціальної допомоги, гарантованої державою у повному обсязі,що і стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Також позивачка зазначила, що з 2005 року вона перебуває на державній службі в Одеській обласній державній адміністрації. Згідно свідоцтва про загальнообов'язкове державне страхування НОМЕР_1 виданим 16.12.2008 року позивачка є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи містяться заперечення на позов від 05.02.10 року, які представником відповідача були підтримані в минулих засіданнях, а також представником відповідача було зазначено, що вони взагалі вважають себе не належним відповідачем по справі.

Суд вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 23.01.2009 року, актовий запис про народження №143 від 23.01.2009 року. На підставі заяви позивачка, Управлінням соціального захисту населення у Київському районі м. Одеси департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачці було призначено виплату по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Вважаючи розмір призначеної виплати неправомірним, позивачка 09.10.2009 року звернулась з вимогою про здійснення перерахунку соціальних виплат до Управління праці та соціального захисту населення Київського району в м. Одеси, на яке листом Управління праці та соціального захисту населення Київського району м. Одеси №4589 від 2.10.2009 року в перерахунку соціальних виплат по догляд у за дитиною було відмовлено за відсутністю підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. Дану відмову позивачка вважає безпідставною та такою, що порушує її права на отримання соціальної допомоги, гарантованої державою.

З матеріалів справи вбачається, що Згідно свідоцтва про загальнообов'язкове державне страхування НОМЕР_1 виданим 16.12.2008 року позивачка є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Даний спір виник з приводу виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно, на спірні поширюються норми спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (№2240-III) ( надалі - Закон).

Преамбулою Закону встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Частиною першою ст. 6 цього Закону визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, в тому числі, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах (пункт 1).

Згідно з частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Оскільки позивач є застрахованою особою та перебуває в трудових відносинах з певним роботодавцем, то відсутні законні підстави для зобов'язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до нарахувати та виплатити позивачу допомогу в розмірі, встановленому ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Позивачці роз'яснювалось у судовому засіданні вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», однак ОСОБА_1 наполягала на вимогах саме до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

При викладених обставинах суд вважає за необхідне в задоволенні вимог до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 13, 128, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання неправомірними відмови у здійсненні перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язання здійснити перерахунок та доплатити різницю між перерахованим розміром та фактично сплаченим у розмірі 12048,89 грн.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Луняченко В. О.