Справа № 10/74
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2014 року № 10/74

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Донця В.А., Каракашьяна С.К., розглянувши у письмовому провадженні заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі № 10/74 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державного казначейства України, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва, про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2008 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виплату заробітної плати за час затримки розрахунків при звільненні та ухвалено в цій частині нову постанову, якою дані позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Міністерство економіки України відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України виплатити ОСОБА_2 його середній заробіток за період з 21.08.2007 по 21.09.2007. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2008 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2008 року в незміненій частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року залишено без змін.

25 листопада 2013 року ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 10/74.

11 лютого 2014 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. звернувся до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у справі № 10/74, у якій просить суд встановити спосіб та порядок виконання рішення суду у зазначеній справі шляхом визначення твердої грошової суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 та стягнення цієї суми з Міністерства економіки України на користь ОСОБА_2 відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 із змінами з урахуванням статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Вказана заява обґрунтована тим, що рішення у даній справі має зобов'язальний характер, що впливає на строки та способи його виконання, ускладнює виконання рішення, позаяк державний виконавець позбавлений можливості щодо застосування до боржника заходів примусового виконання.

На підтвердження даної заяви до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 41320136.

З посиланням, в тому числі, на статті 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи, що боржник є органом державної влади, а рішення про стягнення коштів Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 із змінами виконуються виключно органами Казначейства, державний виконавець просить суд встановити спосіб та порядок виконання рішення у даній справі.

Відповідно до ухвали суду від 17 лютого 2014 року призначено до розгляду заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі № 10/74.

У судовому засіданні 06 березня 2014 року на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі - Міністерства економіки України правонаступником, а саме: Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

У заяві про встановлення способу та порядку виконання судового рішення державний виконавець просив розглянути останню за його відсутності.

Державне казначейство України явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, причини неявки суду не повідомило, про дату, час і місце розгляду повідомлено належним чином.

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутністю їх представника.

Враховуючи наведене та відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 березня 2014 року суд ухвалив про продовження розгляду заяви у письмовому провадженні.

Вислухавши думку ОСОБА_2, який підтримав заяву державного виконавця про встановлення способу і порядку виконання судового рішення та просив суд при визначенні грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача, врахувати одержані позивачем 10 місячних посадових окладів, що становить 12310,00 грн., а також виплачену йому заробітну плату за відпрацьовані дні у серпні 2007 року, думку представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який у вирішенні зазначеного питання поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року № 10/74 про зобов'язання Міністерства економіки України відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України виплатити ОСОБА_2 його середній заробіток за період з 21.08.2007 по 21.09.2007.

Постановою від 23 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження № 41320136 з виконання виконавчого листа від 25 листопада 2013 року № 10/74, а відповідно до постанови від 04 лютого 2014 року зупинено зазначене виконавче провадження у зв'язку зі зверненням державного виконавця до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до частини шостої статті 52 наведеного Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

З постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року вбачається, що даним судом зобов'язано Міністерство економіки України відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України виплатити ОСОБА_2 його середній заробіток за період з 21.08.2007 по 21.09.2007.

Відповідно до пункту 10.4. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Разом з тим, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року не містить визначення твердої грошової суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 за період з 21.08.2007 по 21.09.2007.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни та встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 10/74 шляхом стягнення з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період з 21.08.2007 по 21.09.2007.

При визначенні розміру, який підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (ч. 2 ст. 33 Закону).

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч.6 ст.33 Закону).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно абзацу четвертого пункту 2 Порядку № 100 якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Як встановлено рішеннями судів у зазначеній справі, ОСОБА_2 працював в Міністерстві економіці України з червня 1995 року та згідно наказу від 14 серпня 2007 року № 937-к позивача звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця з 21 серпня 2007 року.

При цьому, як встановлено судами, остаточний розрахунок з позивачем проведено 21 вересня 2007 року.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Пунктом 4 Порядку № 100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов'язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об'єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про помилковість посилання ОСОБА_2 на необхідність врахування при обчисленні середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на його користь, виплачену ОСОБА_2 заробітну плату за період з 01 по 21 серпня 2007 року та виплачену йому грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки такі твердження ОСОБА_2 не ґрунтуються на нормах Порядку № 100.

Згідно наданої Міністерством економічного розвитку і торгівлі України довідки про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_2 від 11 березня 2014 року № 2904-13/1397, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за червень 2007 року становила 3428,51 грн., з яких: посадовий оклад - 1231,00 грн.; доплата за ранг - 110,00 грн.; надбавка за режимність - 184,65 грн.; надбавка за вислугу років - 536,40 грн.; надбавка за високі досягнення у праці - 750,96 грн.; премія - 615,50 грн.

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за липень 2007 року згідно наведеної вище довідки становила 3305,41 грн., з яких: посадовий оклад - 1231,00 грн.; доплата за ранг - 110,00 грн.; надбавка за режимність - 184,65 грн.; надбавка за вислугу років - 536,40 грн.; надбавка за високі досягнення у праці - 750,96 грн.; премія - 492,40 грн.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку № 100).

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить 160,33 грн. (3428,51 грн. за червень 2007 року + 3305,41 грн. за липень 2007 року = 6733,92 грн. : 42 робочих дні у червні та липні 2007 року = 160,33 грн.).

Кількість робочих днів у червні 2007 року становила - 20, у липні 2007 року - 22 дні, а разом - 42 робочих дні.

42 робочих дні : 2 = 21.

Таким чином, підлягає до стягнення з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 його середній заробіток у розмірі 3366,93 грн. (три тисячі триста шістдесят шість гривень 93 коп. - 160,33 грн. ? 21 робочий день).

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Частиною першою статті 2 даного Закону визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

За частинами першою та другою статті 3 зазначеного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 року № 267), встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 634/2011, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, судом визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню заява державного виконавця про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі № 10/74.

Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни та встановлення способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року у справі № 10/74 шляхом стягнення з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період з 21 серпня 2007 року по 21 вересня 2007 року у розмірі 3366,93 грн. (три тисячі триста шістдесят шість гривень 93 коп.) та шляхом пред'явлення виконавчого документу до Державної казначейської служби України в порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 року № 267).

Керуючись ст. ст. 24, 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у справі № 10/74 задовольнити.

Змінити та встановити спосіб і порядок виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року у справі № 10/74 шляхом стягнення з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період з 21 серпня 2007 року по 21 вересня 2007 року у розмірі 3366,93 грн. (три тисячі триста шістдесят шість гривень 93 коп.) та шляхом пред'явлення виконавчого документу до Державної казначейської служби України в порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2013 року № 267).

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді В.А. Донець

С.К. Каракашьян