Справа № 815/2118/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2118/15
УХВАЛА

14 квітня 2015 року суддя Одеського окружного адміністративного суду Н.В. Бжассо, дослідивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, Одеської міської ради, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання незаконної відмови в наданні житла

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, за результатом якого позивач просить визнати незаконною відмову Одеської обласної державної адміністрації і Одеської міської ради в наданні йому житла, як особі з правом позачергового одержання житла, яка з 21.07.2005 року перебуває на квартирному обліку, як інвалід 1-ї групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалід війни.

Суддя дослідивши матеріали адміністративного позову, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, що обґрунтовує наступним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 02.12.2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про зобов'язання забезпечити жилим приміщенням, розглянутою колегією суддів Судової палати в адміністративний справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в порядку ст.ст. 241-243 КАС України, встановлено наступне.

Верховний Суд України, вирішуючи питання про усунення неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, знайшов за необхідне указати про належність даного спору до повноважень цивільних судів. Верховний Суд України у своєму рішенні зазначив:

«Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних суддів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків. Коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі у обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням того, що предмет судового розгляду не пов'язаний з публічно - правовим спором, суддя виходячи з приписів постанови Верховного суду України від 02.12.2014 року, приходить до висновку щодо неналежності розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, саме Одеським окружним адміністративним судом, оскільки для вирішення даного спору зазначений суд не відповідає критерію «суд, встановлений законом». Розгляд даної справи має відбутись в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції за правилами територіальної підсудності, а саме Приморським районним судом м. Одеси.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 109, 244-2 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, Одеської міської ради, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання незаконної відмови в наданні житла.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду про відмову у відкритті провадження по справі може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Н.В. Бжассо