Справа № 1322/1488/12; 2а/1322/177/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Справа № 1957/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,
судді Матковська З.М.
судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю
представника позивача Заборський А.Л.
представника відповідача Луцан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.12.2012р. по справі № 1322/177/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, третя особа Самбірське об`єднання міського військового комісаріату про стягнення та перерахунок соціальних виплат,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2012 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, в якому вказував, що 23.07.2012 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області із заявою про зарахування йому часу роботи у військовій частині під час його перебування у Демократичній Республіці Афганістан у період ведення бойових дій відповідно до положень п.6 Постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР №59-27 від 17.01.1983 року до стажу роботи у кратному розмірі - 3 місяці стажу за 1 місяць роботи у зоні бойових дій. 27.07.2012 року йому було надано відповідь за №5106/03-20 від 27.07.2012 року, в якій відмовлено у проведенні кратного зарахування до стажу роботи на підставі Постанови №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей». З даною відповіддю не погоджується, оскільки згідно довідки, виданої Самбірським об`єднаним військовим комісаріатом №4/2028 від 15.08.2005 року, оригінал якої був поданий ним до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області при поданні документів для призначення пенсії по інвалідності, йому встановлено статус учасника бойових дій на підставі п.2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан в період із 20.05.1986 року по 28.03.1987 року.
Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.12.2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області про зобов`язання провести зарахування до стажу роботи, який враховується при призначенні пенсії часу його роботи в складі військової частини, яка вела бойові дії на території Демократичної Республіки Афганістан, у співвідношенні один місяць роботи на території Демократичної Республіки Афганістан до трьох календарних місяців.
Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, з липня 2005 року отримує пенсію по інвалідності. Згідно копії архівної довідки Міністерства оборони Російської Федерації від 20.08.2010 року №5/125180, з виписки з наказу № 45, з копії трудової книжки позивач працював у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (п.п. 31933) на посаді слюсаря ремонтно-відновлювальних робіт з 24 травня 1986 року по 28 березня 1987 року. Військова частина п.п. 31933 приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан в період з 15.05.1983 року по 23 травня 1988 року. Звільнений з цієї посади по скороченню штатів згідно п.1 ст. 33 КЗпП РФ. ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, оскільки з 24 травня 1986 року по 28 березня 1987 року, під час бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан перебував вільнонайманим працівником у складі військової частини п.п. НОМЕР_1 , що підтверджується архівною довідкою та записами у трудовій книжці.
Згідно з положеннями Розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - ІУ (Закон № 1058) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.992 року № 2232-Х11 (Закон № 2232) військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Частиною 4 ст.2 та ч.1 ст.5 цього ж Закону встановлено такі види військової служби - строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів). Військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011(Закон№2011), передбачено, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової і надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України Служби зовнішньої розвідки України, військ цивільної оборони, Державної спеціальної служби транспорту, а також інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, стратегічних сил стримування, які дислокуються на території України, військовослужбовці-жінки, курсанти військових навчальних закладів (статті 3, 5).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статус особам, які належать до учасників бойових дій, надається як військовослужбовцям Радянської Армії так і працівникам, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ. Також зазначений статус надається синам полків, працівникам сфери культурного обслуговування фронтів, особам, які залучались до розмінування полів і об`єктів народного господарства тощо.
Тобто, з наведеного вбачається, що статус учасника бойових дій надається не тільки військовослужбовцям, але й іншим особам, які не проходили військову службу та не брали участь в бойових діях. Але відповідно до Закону №1058 право на достроковий вихід на пенсію мають не особи зі статусом учасників бойових дій, а тільки військовослужбовці - учасники бойових дій. Працівники вільнонайманого складу, які працювали в державах, де в цей період велися бойові дії і брали участь в забезпеченні бойової діяльності військ, такого права не мають.
Оскільки позивач, знаходячись в Афганістані, працював, а не проходив військову службу, він не відноситься до категорії осіб, зазначених в абзаці 6 частини 3 Прикінцевих положень Закону №1058 (тобто до військовослужбовців), тому право на достроковий вихід на пенсію за віком не набув. Статус учасника бойових дій дає позивачу право отримання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не право на дострокову пенсію відповідно до Закону №1058.
Посилання позивача на те, що постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року №59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» встановлено право на зарахування пільгового стажу для призначення пенсії не тільки військовослужбовцям, але і робітникам і службовцям, які виконували інтернаціональний обов`язок є безпідставними з огляду на викладене.
Підпунктом «а» пункту 1 спільної постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року №59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» було передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії, один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, що прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах. Відповідно до пункту 6 вказаної Постанови пункти 1-5 розповсюджено відповідно на військовослужбовців Радянської Армії та Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки СРСР та Міністерства внутрішніх справ СРСР (включаючи військових радників і спеціалістів), які приймають участь у військових діях, працівників та службовців, які виконують інтернаціональний обов`язок в інших країнах, які проводять бойові дії, та їх сім`ї.
Із змісту вказаної постанови вбачається, що право на зараховування до вислуги років для призначення пенсії, один місяць служби за три місяці мають військовослужбовці та працівники і службовці лише які виконували інтернаціональний обов`язок в інших країнах та які проводили бойові дії. Оскільки позивач не є військовослужбовцем та працівником чи службовцем які проводили бойові дії, то підстави для пільгового обчислення періоду його роботи в Демократичній Республіці Афганістан для призначення пенсії відсутні.
Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми права, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності рішення відповідача про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.12.2012р. по справі № 1322/177/12 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Матковська З.М.