Справа № 2а-7665/10/2070
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Справа № 2а-7665/10/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2010р. по справі № 2а-7665/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агат-І.К."

до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова

про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними, скасування повідомлень - рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

15.06.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агат-І.К.» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова (далі - відповідач-2), в якому просить визнати незаконними дії відповідача в частині донарахування додаткових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача;

скасувати повідомлення-рішення відповідача № /0 від 14.05.2010 року №/0 від 14.05.2010 року та № від 14.05.2010 року;

зобов»язати відповідача відобразити в картці особового рахунку позивача уточнюючий розрахунок податкових зобов»язань з податку на додану вартість (№900115659) у зв»язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2010 року та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов»язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (№) як податкову декларацію.

Постановою Харківського адміністративного суду від 10.12.2010 року позов задоволено.

Скасовані податкові повідомлення-рішення відповідача № /0 від 14.05.2010 року; № /0 від 14.05.2010 року ; № /0 від 14.05.2010 року.

Скасовано оформлене листом №7757/10/15-224 від 20.05.2010 року рішення відповідача про невизнання податковою звітністю уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість позивача за квітень 2010 року та зобов»язати відповідача відобразити у картці особового рахунку позивача уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість позивача за квітень 2010 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації на знаходиться на податковому обліку.

Працівниками відповідача проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20.07.2007 року по 31.12.2009 рік валютного та іншого законодавства за період з 20.07.2007 року 31.12.2009 рік, про що складений акт від 25.03.2010 року №1494/233/3524739.

Порушення виявлені під час перевірки склали у порушенні п.п.5.2.1.п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 361 9774 грн. у тому числі за 4 квартал 2008 року у сумі 65 541 грн., 1 квартал 2009 року у сумі 219 785 грн., 2 квартал 2009 року в сумі 2 402 501; 3 квартал 2009 року у сумі 399 833 грн., 4 квартал 2009 року у сумі 532 114 грн.; п.п.7.4.1 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді що перевірявся, на загальну суму всього сумі 2 776 778 грн., у тому числі за жовтень 2008 року у сумі 52 433 грн., лютий 2009 року у сумі 37 643 грн., березень 2009 року в сумі 138 285 грн., квітень 2009 року в сумі 1 847 348грн., липень 2009 року в сумі 286 307 грн., жовтень 2009 року на суму 137 769 грн., листопад 2009 року на суму 274 550 грн., грудень 2009 року в сумі 2 543 грн.; п.7.4.1п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» зменшене від'ємне значення податку на додану вартість задеклароване по рядку №26 декларації за жовтень 2008 року в сумі 52 433 грн., за лютий 2009 року в сумі 37 643 грн., за березень 2009 року в сумі 138 185 грн., за квітень 2009 року в сумі 1 847 348 грн., за червень 2009 року в сумі 286 307 грн., за жовтень 2009 року в сумі 137 769 грн., за листопад 2009 року в сумі 274 550 грн., за грудень 2009 року в сумі 2 543 грн.

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.05.2010 року №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за заниження податкового зобов'язання на 4 165 167,00 грн., із них за основним платежем - 2 776 778,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 388 389,00 грн.;

від 14.05.2010 року № /0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 6 733480,70, із них за основним платежем - 3 619 774,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 113 706,70 грн.

від 14.05.2010 року № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за заниження податкового зобов'язання у розмірі 4 165 167,00 грн., із них за основним платежем - 2 776 778,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 388 389,00 грн.

Податковим органом рішенням оформленим листом №7757/10/15-224 від 20.05.2010 року та було невизнана податковою звітністю уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість позивача за квітень 2010 року та зобов»язано відповідача відобразити у картці особового рахунку позивача уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість позивача за квітень 2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із приписів Податкового кодексу України та дійшов до висновку про реальний характер господарських операцій укладеними між ТОВ «Ригана плюс» та «АГРО «Ківлад 2008».

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону „Про податок на додану вартість ", податковий кредит - це суми, на яку платнику податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначених згідно з законом про податок на додану вартість.

Згідно до п.п.7.2.3 п.7. 2.6 п.7.2 ст.7 вказаного вище закону податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов»язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 наведеного вище Закону, зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі пп.7.4.5п.7.4 ст.7 названого Закону передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

У відповідності до п.п.7.7.1п.7.7.ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов»язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від»ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що до складу валових витрат включаючи, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з приданням електричної енергії (включаючи реактивну), у урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно абзацу четвертого п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 вищезгаданого Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Податковий орган ставить під сумнів реальний характер господарських операцій позивача та ТОВ «Ригана плюс» та «АГРО «Ківлад 2008» та правильність формування податкового кредиту за даними господарськими операціями на суму 2 776 778 грн., у тому числі за жовтень 2008 року в сумі 52 433 грн., лютий 2009 року в сумі 37 643 грн., березень 2009 року в сумі 138 285 грн., квітень 2009 року в сумі 1 847 348грн., липень 2009 року в сумі 286 307 грн., жовтень 2009 року на суму 137 769 грн., листопад 2009 року на суму 274 550 грн., грудень 2009 року в сумі 2 543 грн.; та від»ємне значення з податку на додану вартість задеклароване по рядку №26 декларації за жовтень 2008 року в сумі 52 433 грн., за лютий 2009 року в сумі 37 643 грн., за березень 2009 року в сумі 138 185 грн., за квітень 2009 року в сумі 1 847 348 грн., за червень 2009 року в сумі 286 307 грн., за жовтень 2009 року в сумі 137 769 грн., за листопад 2009 року в сумі 274 550 грн., за грудень 2009 року в сумі 2 543 грн. та віднесення до складу валових витрат податку на прибуток у загальній сумі 361 9774 грн. у тому числі за 4 квартал 2008 року в сумі 65 541 грн., 1 квартал 2009 року в сумі 219 785 грн., 2 квартал 2009 року в сумі 2 402 501; 3 квартал 2009 року в сумі 399 833 грн., 4 квартал 2009 року в сумі 532 114 грн..

В ході своєї господарської діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Ригана плюс» з яким був укладений договір на виконання робіт по наданню інформаційно-консультаційних послуг №12/06-01 від 12.06.2009 року; договір підряду про виконання робіт по забезпеченню роботи ліфтів та екскалаторів засобом їх технічного обслуговування та ремонту №30/03 від 30.03.2009 року; договір про надання послуг проведення маркетингові дослідження ринку сількогосподарських культур№10/03-01 від 10.03.2009 року договір на виконання робіт (наданні послуг) про виконання робіт по очищенню території, вивозу мусора №09/02-1 від 09.02.2009 року; договір про надання послуг про проведенню маркетингового дослідження ринку будівельних матеріалів з метою її просування на території України, пошук та підбір контрагентів, яким необхідні послуги з будівельно-монтажних робіт, укладення угод з ними, за узгодженням із позивачем у разі потреби, проведення збору та аналізу загальнодоступної інформації економічної діяльності про перспективних контрагентів №09/02 від 09.02.2009 року; договір підряду на виконання робіт по розробці грунту та вивозу зайвого грунту на будівництво торгового центру №09/02 від 09.02.2009 року договір купівлі-продажу генератор ГТ 90 НЖЧ-12К №27/01-01 від 27.01.2009 року; договір купівлі-продажу товару №23/01-01 від 23.01.2009 року.

Крім цього, в своїй господарській діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ «АГРО «Ківлад 2008», з яким був укладений договір купівлі-продажу товару №01/10-02 від 01.10.2008 року, договір купівлі-продажу товару №01/10-01 від 01.10.2008 року.

Для підтвердження реального характеру даних господарських операцій позивачем надані наступні докази,а саме:платіжні доручення № 10 від 09.04.2009 року, № 3 від 30.10.2008 року, №2 від 29.10.2008 року, № 1 від 27.10.2008 року; акти прийому-передачі виконаних робіт № 12/06-01 від 12.06.2009 року, № 09/02-02 від 09.02.2009 року, від 27.07.2009 року № 09/02-02, від 25.07.2009 року № 09/02-2, від 30.06.2009 року № 30/06-1, від 29.05.2009 року № 29/05-2, від 29.04.2009 року № 29/04-3, від 07.07.2009 року № 27, за квітень 2009 року, № 3 за квітень 2009 року; податкові накладні № 95 від 31.07.2009 року, № 94 від 30.07.2009 року, № 91 від 30.07.2009 року, № 82 від 27.07.2009 року, № 62 від 21.07.2009 року, № 59 від 20.07.2009 року, № 9 від 03.07.2009 року, № 5 від 01.07.2009 року, № 4 від 01.07.2009 року, № 3 від 01.07.2009 року, № 1 від 01.07.2009 року, №122 від 25.06.2009 року, № 148 від 30.06.2009 року, № 87 від 29.05.2009 року, №86 від 29.05.2009 року, № 78 від 26.05.2009 року, № 16 від 06.05.2009 року, № 10 від 04.05.2009року, № 125 від 30.04.2009 року, № 117 від 29.04.2009 року, № 116 від 29.04.2009 року, № 115 від 29.04.2009 року, № 112 від 28.04.2009 року, № 107 від 27.04.2009 року, № 84 від 21.04.2009 року, 60 від 15.04.2009 року, № 54 від 14.04.2009 року, № 11 від 03.04.2009 року, № 6 від 02.02.2009 року, № 17 від 01.10.2008 року, № 16 від 01.10.2008 року, № 15 від 01.10.2008 року, № 7 від 07.07.2009 року, № 1 від 01.07.2009 року, № 25 від 26.05.2009 року, № 06 від 06.05.2009 року, №04 від 04.05.2009 року, № 30 від 29.04.2009 року, № 29 від 29.04.2009 року, № 28 від 28.04.2009року, № 15 від 15.04.2009 року, № 26 від 27.04.2009 року, № 21 від 21.04.2009 року, № 14 від 14.04.2009 року, № 03 від 03.04.2009 року, № 27 від 27.03.2009 року, № 18 від 18.03.2009 року, № 01 від 02.02.2009 року; видаткові накладні № 115 від 29.04.2009 року, № 91 від 30.07.2009 року, № 62 від 21.07.2009року, № 59 від 20.07.2009 року, № 9 від 03.07.2009 року, № 5 від 01.07.2009 року, № ; від 01.07.2009 року, № 3 від 01.07.2009 року, № 2 від 01.07.2009 року, № 1 від 01.07.2009 року, № 16 від 06.05.2009 року, № 10 від 04.05.2009 року, № 84 від 21.04.2009 року, № 60 від 15.04.2009 року, № 54 від 14.04.2009 року, № 11 від 03.04.2009 року, № 81 від 27.03.2009 року, № 74 від 25.03.2009року, № 6 від 02.02.2009 року, № 17 від 01.10.2008 року, № 16 від 01.10.2008 року, № РН-0000049 від 01.07.2009 року, № 06/05-01 від 06.05.2009 року, № 04/05-01 від 04.05.2009 року, №29/04-01 від 29.04.2009 року, № 15/04-01 від 15.04.2009 року, № 21/04-01 від 21.04.2009 року, №14/04-01 від 14.04.2009 року, № 03/04-01 від 03.04.2009 року, 27/03-01 від 27.03.2009 року, №25/03-01 від 25.03.2009 року, № 02/02-001 від 02.02.2009 року, № РН-000205 від 01.10.2008 року, № РН-00191/1 від 01.10.2008 року; рахунки-фактури № СФ-0000080 від 01.07.2009 року, № 07 від 21.04.2009 року, № СФ-0000205 від 01.10.2008 року, № СФ-0000191 від 01.10.2008 року, № СФ-00227 від 01.10.2008 року, № СФ-00191/1 від 01.10.2008 року, № СФ-0000079 від 20.07.2009 року, № СФ-0000083 від 01.07.2009 року, № СФ-0000081 від 01.07.2009 року, № СФ-0000082 від 01.07.2009 року, № СФ-0000055 від 01.07.2009 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що надані до матеріалів справи акти виконаних робіт не підтверджують господарських операцій, оскільки не розкривають їх змісту, одиниці виміру, та про відсутність первинних документів, що підтверджують рух товарів, зокрема, отримання та перевезення вантажів, умови їх зберігання та внутрішнього переміщення, тому вказані вище докази не підтверджують фактичне здійснення позивачем даних господарських операцій.

Колегія суддів вважає, що зазначені документи не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Так, у відповідності до частини 2 названої статті первинні та зведенні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях ї повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього, колегія суддів зауважує на відсутність висновків про виконання маркетингового дослідження та інформаційно-консультативних послуг та відсутність посилання на докази економічної вигоди від надання наведених послуг та використання даних послуг у власній господарській діяльності.

Так, судом першої інстанції зроблений висновок про те, що отримані від ТОВ «Ригана плюс» та ТОВ «АГРО «Ківлад-2008» послуги використані позивачем в межах господарської діяльності за договорами з контрагентами ДП «ХМБЗ «ФЕД»; ТОВ «ПКП Універсал», ПП «Імір-Строй», ТОВ «Мегастрой ХХІ», ВАТ «ФЕД», ТОВ «НПК «Гідроелекропрогрес», ПП «Новгород-Северській оптбудпромхім», ПП ТФ «Агроеліта»; ТОВ «ПКП «Промтехмонтаж», ТОВ «ПТП «Партнер-2007»; ТОВ «Велтонтелеком», ФЛП «Катихін С.В.», ТОВ Фірма «Бізнес клас-ЛТД»; ТОВ «ПТП «Агромір», УЧСП «Івако», ВКЧП «Авангард», ПП «ВКФ «Верхбуд», ТОВ «ФК Оскар», ТОВ «ПТП «Ритм».

Колегія суддів зауважує на те, що до матеріалів справи надані лише копії, укладених угоди з вказаними контрагентами та відсутні посилання на первинні документи, які б ідентифікували та давали змогу зробити висновок про використання позивачем отриманих послуг в своїй господарській діяльності саме з даними контрагентами.

Сам факт укладання позивачем в перевіряємий період угод з іншими контрагентами не може свідчити про використання ним отриманих послуг в своїй господарській діяльності саме з вказаними контрагентами.

У відповідності до роз»яснень інформаційного листа від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 Вищого адміністративного суду України, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податкового обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов»язаннях платника податку у зв»язку з його господарською діяльністю мали місце.

Надані до суду апеляційної інстанції копії документів бухгалтерського обліку не доказують наявність фактичного здійснення вказаних господарських операцій.

Під час з»ясування судом апеляційної інстанції вказаних обставин враховані викладені Вищим адміністративним судом України доводи в ухвалі від 20.10.2014 року.

Виходячи із викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції під час прийняття рішення про задоволення частини позовних вимог та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу № /0 від 14.05.2010 року; № /0 від 14.05.2010 року та № /0 від 14.05.2010 року були зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи.

За таких підстав, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судове рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування оскаржуваних рішень підлягає скасуванню, в задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити.

З приводу частини позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити в картці особового рахунку позивача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість (№ 900115659) у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2010 року та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов»язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів » (№) як податкову декларацію, то колегія суддів зазначає наступне.

Абазацем 2 та абзацем 3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зазначено, що якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст..15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем була подана засобами електронного зв'язку уточнюючий розрахунок податкових зобов» язань з податку на додану вартість №900115659 у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2010 року та додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» № з позначкою про відправлення його засобами електронного зв'язку.

Податковим органом рішення про невизнання поданої податкової звітності податковою декларацією було оформлено листом №7757/10/15-224 від 20.05.2010 року.

Підставою для прийняття названого вище рішення стало встановлення, на думку податкового органу, факту відсутності підприємства за місцезнаходженням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уточнюючий розрахунок за квітень 2010 року за формою, змістом, реквізитами узгоджується з приписами Порядку, та вказана адреса місцезнаходження підприємства відповідає даним Довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Апеляційна скарга не містить спростувань вказаних тверджень.

Виходячи із викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної частини судового рішення, та задоволення в цій частині апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2010р. по справі № 2а-7665/10/2070 скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова № /0 від 14.05.2010 року; № /0 від 14.05.2010 року та № /0 від 14.05.2010 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 року по справі №2-а-7665/10/2070 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Курило Л.В. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 14.04.2015 р.