Справа № 826/14827/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015р. м. Київ К/800/33884/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» до Державної реєстраційної служби України про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» (далі - ТОВ «Енергетична компанія «Герекс») пред'явило позов до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 про визнання дій відповідача незаконними; скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 5859258 від 13 вересня 2013 року; про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію прав із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на належні ТОВ «Енергетична компанія «Герекс» 226/1000 частини нежилих приміщень, а саме групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1; зобов'язання відповідача оформити та видати ТОВ «Енергетична компанія «Герекс» витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належне нерухоме майно, яке складається з 226/1000 частини нежилих приміщень, а саме групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 незаконними, скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 5859258 від 13 вересня 2013 року, зобов'язано Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію прав із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на належні ТОВ «Енергетична компанія «Герекс» 226/1000 частини нежилих приміщень, а саме групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1, зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 оформити та видати ТОВ «Енергетична компанія «Герекс» витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належне нерухоме майно, яке складається з 226/1000 частини нежилих приміщень, а саме групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року апеляційні скарги Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ТОВ «Енергетична компанія «Герекс», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 15 травня 2012 року ТОВ «Енергетична компанія «Герекс», як покупець, придбав у Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Київський радіозавод» (продавець за договором) 226/1000 частин нежилих приміщень 6 з № 1 по № 88 загальною площею 2080,7 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35382817 від 04 вересня 2012 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 4 вересня 2012 року за № 35456750 на підставі договору купівлі-продажу № 183 від 15 травня 2012 року зареєстровано право власності ТОВ «Енергетична компанія «Герекс» на нежилі приміщення з № 1 по № 88 (групи приміщень № 6) загальною площею 2080, 7 кв.м, що складає 226/1000 частки нежилих приміщень корпусу 54 (в літері 54 (цифра)): групи приміщень №№ 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10; нежилі приміщення №№ 1-35, №№ 37-41, №№ 43-51, №№ 54, 55, 57, 58, 60, 61, 63, №№ 68-82 (групи приміщень № 2) загальною площею 9216, 50 кв.м по АДРЕСА_1. Номер запису Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 5478-п.

13 вересня 2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 прийняла рішення № 5859258 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень нежитлового приміщення 6, що розташоване в АДРЕСА_1, власником якого являється ТОВ «Енергетична компанія «Герекс».

Приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення державний реєстратор прийшов до висновку, що подані для проведення державної реєстрації документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В рішенні зазначив що згідно правовстановлювального документу, яким є договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 15 травня 2012 року зареєстрований за № 183, товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» є власником 226/1000 частин нежилих приміщень, а саме групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 мІ. Заяву подано на реєстрацію саме приміщення №6, при цьому згідно поданих документів (витягу про державну реєстрацію № 35382817, технічного паспорту) зазначене приміщення є частиною цілого об'єкта загальною площею 9216,50 мІ, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як окремий об'єкт нерухомого майна його не виділено, тому неможливо провести державну реєстрацію права власності на частину без реєстрації відповідного об'єкта в цілому.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги послався на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952) та зазначив, що така підстава, як неможливість проведення державної реєстрації права власності на частину без реєстрації об'єкта в цілому, оскільки приміщення не виділені як окремий об'єкт нерухомого майна, Законом не передбачено.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 Державної реєстраційної служби України прав та охоронюваних законом інтересів позивача - власника нежитлового приміщення, в зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції не погодився та зазначив, що приміщення площею 2080,7 кв.м. розташоване по АДРЕСА_1 не виділено, як окремий об'єкт нерухомого майна із цілісного майнового комплексу загальною площею 9216,50 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1, проведення державної реєстрації права власності на частину без реєстрації відповідного об'єкта в цілому є неможливим, а тому відмова державного реєстратора в реєстрації права власності позивача на нежитлове приміщення є правомірною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України № 1952-IV визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямовано на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно статті 9 Закону № 1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Статтею 15 Закону № 1952 передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 24 Закону № 1925 встановлено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, пунктом 4 частини 1 якої передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до статті 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Отже єдиний майновий комплекс є складною річчю (нерухомим майном) до складу якої, зокрема, входять інші нерухомі речі, речові права на які підлягають державній реєстрації. У зв'язку з цим, при проведенні державної реєстрації права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності щодо кожного об'єкта нерухомого майна, що входить до складу єдиного майнового комплексу.

Із системного аналізу зазначених норм колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що оскільки приміщення площею 2080,7 кв.м. розташоване по АДРЕСА_1 не виділено, як окремий об'єкт нерухомого майна із цілісного майнового комплексу загальною площею 9216,50 мІ, що розташований по АДРЕСА_1, проведення державної реєстрації права власності на частину без реєстрації відповідного об'єкта в цілому є неможливим.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що відповідач, відмовивши позивачу у проведенні державної реєстрації права власності на належне нерухоме майно, яке складається з 226/1000 частини нежилих приміщень, а саме: групи приміщень № 6 загальною площею 2080,7 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 222, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: