Справа № 2а-10952/09/0470
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р. м. Київ К/800/8648/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 р.

у справі № 2а-10952/09/0470

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернувся до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі (далі - відповідач, Північна МДПІ у м. Кривому Розі), в якому просив суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 23.07.2009 р. № /0/16597/17-312.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 р. у задоволенні адміністравтиного позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 р. скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 р., позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 р. та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 р.

Позивач в письмових запереченнях проти доводів касаційної скарги заперечував. Просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції без змін.

Сторони в судове засідання 08.04.2015 р. не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись. Скаргу розглянуто в порядку визначеному статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_4 надано Північній МДПІ у м. Кривому Розі податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2009 року від 21.04.2009 р. № 11923, згідно якої відображена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів у розмірі 83 896 грн.

На підставі акту перевірки від 19.06.2009 р. № 46/17-312-, яким зроблено висновок про те, що невиконання ФОП ОСОБА_4 зобов'язань визначених пунктом 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» та законних вимог посадових осіб Північної МДПІ у м. Кривому Розі, підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дало можливості Північній МДПІ у м. Кривому Розі підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2009 року на суму 83 896 грн. та відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 та підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування за вказаний період, як такого, що не підтверджено перевіркою податкового органу.

На підставі акту перевірки податковим органом було винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.07.2009 р. № /0/16597/10/17-312 на 83 896 грн.

Як вбачається з акту перевірки від 19.06.2009 р. № 46/17-312- підставою для відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість слугувало недопущення позивачем Північної МДПІ у м. Кривому Розі до перевірки, в зв'язку з чим податковий орган був позбавлений можливості підтвердити відповідними документами заявлену позивачем суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваного повідомлення-рішення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому таке повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки перевірка проведена посадовими особами з порушенням приписів Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності-фізичними особами, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 11.06.2004 р. № 326, то і податкове повідомлення - рішення не може бути правомірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Так, відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1, підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується у будь-якому попередньому податковому періоді.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Однак, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено та не здійснено аналізу платіжних доручень, податкових накладних, наявності фактичної сплати позивачем податку на додану вартість контрагентам в ціні придбаних товарів (робіт, послуг); не досліджено реального здійснення господарських операцій, на підставі, яких позивачем сформовано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та від'ємне значення суми податку на додану вартість.

Встановлення даних обставин є важливим для правильного вирішення даної справи по суті. Саме лише порушення процедури проведення перевірки не може слугувати самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

У той же час, відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимогами заявленого позову є, зокрема, скасування податкового повідомлення-рішення від 23.07.2009 р. № /0/16597/17-312, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність відмови позивачу у наданні суми бюджетного відшкодування та наявність чи відсутність порушень законодавчих приписів позивачем, які не було досліджено судами першої та апеляційної інстанцій та яким не було надано належної правової оцінки.

Касаційна ж інстанція згідно з частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2010 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012 р. у справі № 2а-10952/09/0470 - скасувати.

Справу № 2а-10952/09/0470 направити на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко