Справа № 804/4657/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 р. Справа № 804/4657/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
представника відповідача Гаджиєвої Е.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, -
31 березня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції був накладений арешт на майно ОСОБА_1 у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів. Проте, заборгованість на теперішній час відсутня.
У судове засідання з'явився позивач, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві, та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що 06.02.2009 року виконавчий лист № 2-309 від 14.01.2009 року, виданий Самарським районним судом, надійшов до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Того ж дня, у порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Павелко Ю.П. було відкрито виконавче провадження. В ході виконання виконавчого провадження державному виконавцю стало відомо, що боржник отримує пенсію в Головному управлінні пенсійного фонду України. Вищевказане виконавче провадження було отримано Гаджиєвою Е.М. у 2013 році. У зв'язку з тим, що боржником не надавались підтвердження про сплату аліментів, для забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем - Гаджиєвою Е.М. у грудні 2014 року було накладено арешт на майно боржника для забезпечення повного фактичного виконання рішення суду. Проте, 16.03.2015 року боржник з'явився до відділу та надав звіт про здійснення відрахувань з Головного Управління пенсійного фонду України, на підставі чого було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та було встановлено, що станом на 16.03.2015р. заборгованість відсутня. Однак, на теперішній момент зняти арешт з майна боржника Самарський відділ ДВС не має юридичних підстав, але не заперечує проти його зняття за рішенням суду.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні в Самарському відділі ДВС Дніпропетровському МУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 11239085 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника щомісячно.
08.12.2014 року постановою державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровському МУЮ Гаджиєвої Є.М. в рамках виконавчого провадження ВП №11239085 накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження.
16.03.2015 року боржником до Самарському відділі ДВС Дніпропетровському МУЮ подано звіт про здійснення відрахувань з Головного Управління пенсійного фонду України, на підставі чого було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та було встановлено, що станом на 16.03.2015 рік заборгованість відсутня.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
Відповідно до ст. 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.
Відповідно до частин першої та другої ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.
Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок накладення арешту та вилучення майна боржника. Зокрема, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
В судовому зсіданні представник відповідача не заперечував проти зняття арешту, зазначив, що арешт був накладений з метою стягнення ймовірної заборгованості по аліментам, оскільки на теперішній час заборгованість відсутня, державний виконавець не заперечує проти зняття арешту, однак, оскільки це не відноситься до його компетенції, просив задовольнити позов.
Згідно статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження»:
1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Згідно з п.п 4.2.12 п. 4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністра юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 60 Закону, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням вищенаведених обставин та положень Закону №606-XIV, зважаючи на відсутність заборгованості позивача в рамках виконавчого провадження ВП № 11239085, та як наслідок, відсутність необхідності накладення арешту на майно боржника, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту - задовольнити повністю.
Зняти арешт з належного ОСОБА_1 майна шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що була винесена 08.12.2014 року державним виконавцем Гаджиєвою Є.М. в рамках виконавчого провадження ВП №11239085.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2015 року.

Суддя В.В. Кальник