Справа № 826/20606/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 квітня 2015 року письмове провадження № 826/20606/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Алай»
до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві
третя особаДержавна архітектурно - будівельна інспекція України
проскасування постанови № 349/13

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Алай» (надалі - позивач або ТОВ «Алай») з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (надалі - відповідач або ІДАБК у м. Києві), в якому просив скасувати постанову № 349/13 від 19.08.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 12.01.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята ним з порушенням вимог Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», зокрема, без повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що позбавило його можливості забезпечити участь під час розгляду справи уповноваженого представника для захисту своїх прав, а також, постанову було винесено не уповноваженою особою відповідача.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесеною на підставі та на виконання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Третя особа просила суд залишити позовну заяву позивача без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на оскарження відповідної постанови.

У судове засідання 18.03.2015 року представник позивача не прибув, подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене, керуючись ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заступником начальника інспекційного відділу №4 ІДАБК у м. Києві Антоненко В.А. на підставі припису від 23.04.2013 року проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і привали на об'єкті будівництва: вул. Миру 19-У у Святошинському районі міста Києва, за результатами якої складено акт від 08.08.2013 року, яким зафіксовано, що перевіркою з виїздом на місце 07.08.2013 року за адресою: вул. Миру, 19-У у Святошинському районі міста Києва встановлено, що вимоги п.1 та п.2 припису Інспекції від 23.04.2013 не виконано, чим порушено абз. а) п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Враховуючи зазначене, заступником начальника інспекційного відділу №4 ІДАБК у м. Києві Антоненко В.А. було видано позивачу припис від 08.08.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку до 09.09.2013 року.

Також, заступником начальника інспекційного відділу №4 ІДАБК у м. Києві Антоненко В.А. 08.08.2013 року було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У зазначених документах (акті, приписі та протоколі від 08.08.2013 року) містяться відмітки про відмову позивача від їх підпису, у зв'язку з чим примірники наведених документів були надіслані на адресу позивача супровідним листом від 08.08.2013 року № 7/26-49/0808/03-св. В той же час, відповідачем не подані суду докази, які б свідчили про їх отримання позивачем.

За результатом розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акту перевірки від 08.08.2013 року, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2013 року, припису від 08.08.2013 року та припису від 23.04.2013 року) заступником начальника ІДАБК у м. Києві Алєксєснко І. О., керуючись наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.11.11.2012 № 187, була винесена спірна постанова від 19.08.2013 року № 349/13, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 11 470,00 грн. У постанові міститься відмітка про те, що примірник постанови надіслано позивачу поштою (К 01133, р 495, 19.08.2013). Згідно поданої представником відповідача до суду копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення з відповідними реквізитами (К 01133, р 495, 19.08.2013), зазначеними у спірній постанові про її направлення, представник позивача отримав під підпис 23.08.2013 року. Наведене спростовує доводи позивача про те, що про спірну постанову він дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 14.04.2014 року.

Позивач вважає спірну постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.08.2013 року № 349/13 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно п.6) ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом, крім іншого, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Статтею 41 зазначеного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи, крім іншого, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (надалі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок (п.5 Порядку).

Пунктом 7 Порядку визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки, крім іншого, є перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком (п.16 Порядку).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (п.17 Порядку).

Згідно п.20 Порядку, протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

За правилами п.21 Порядку, у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (надалі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону, суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, як невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ст.3 Закону, справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося раніше, відповідачем була проведена позапланова перевірка позивача з питань виконання вимог припису інспекції від 23.04.2013 року, який позивачем не оскаржувався, як і не заперечувався зафіксований у ньому факт вчиненого порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: використання об'єкта будівництва не прийнятого в експлуатацію. Доказів усунення зазначеного порушення у строки, передбачені приписом від 23.04.2013 року, позивачем суду не подані, як і не подані суду докази звернення до відповідача за продовженням строку усунення виявлених порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафу за допущене ним правопорушення, передбачене абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону та, відповідно, про правомірність винесеної ним спірної постанови № 349/13 від 19.08.2013 року.

За правилами ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, доводи позивача про те, що спірна постанова винесена не уповноваженою особою відповідача, судом до уваги не приймається, оскільки в судовому порядку в аналогічній адміністративній справі № 826/7503/13-а за позовом ТОВ «Алай» до ІДАБК у місті Києві про скасування постанови № 151/13 від 07.05.2013 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, рішення по якій набрало законної сили, надано оцінку наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.11.2012 № 187, керуючись яким заступник начальника ІДАБК у м. Києві Алєксєснко І. О. приймав спірну постанову, що є предметом оскарження у даній справі, а також встановлено, що заступник ІДАБК у місті Києві Алєксєєнко І.О. уповноважений накладати штрафи, в т.ч. на позивача, за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідальність за які передбачена Законом України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності».

Доводи позивача щодо неповідомлення його про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що позбавило його можливості забезпечити участь під час розгляду справи уповноваженого представника для захисту своїх прав, суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи наявна копія листа відповідача від 08.08.2013 року № 7/26-49/0808/03-св, адресована позивачу з відповідним повідомленням.

Проте, навіть допущення факту неповідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не може свідчить про протиправність спірної постанови № 349/13 від 19.08.2013 року, оскільки вона винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень за наявності відповідних правових підстав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем належним чином виконаний обов'язок щодо доказування правомірності винесення ним спірної постанови № 349/13 від 19.08.2013 року з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Алай» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій