Справа № 804/4448/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 березня 2015 р. Справа № 804/4448/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луніна О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільної сумісної власності, скасування постанови про розшук майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2015 року позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції у якому просить:

- визнати арештоване майно спільною сумісною власністю та виключення з опису майна згідно акта від 06.09.2013 року (зняття арешту);

- визнати постанову від 15.11.2011 року (про розшук майна) такою, що не відповідає дотриманням процедури.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що державним виконавцем Відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції складено акт опису й арешту майна при примусовому виконанні виконавчого провадження №27904640 про стягнення з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки боргу за наказом, який виданий Господарським судом Дніпропетровської область №10/396-10 від 14.06.2011 року. В результаті описано і накладено арешт на майно, що не належить боржнику ПП «Дніпрянка», а також винесено постанову від 15.11.2011 року про розшук майна боржника. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась за захистом своїх прав до адміністративного суду в вищевикладеними вимогами.

Перевіривши матеріали позовної заяви відповідно до вимог ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за вказаним позовом, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 109 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні ст.. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 не є ані стороною виконавчого провадження №27904640, в рамках якого державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника від 06.09.2013 року та про розшук майна боржника від 15.01.2011 року, ані особою, яка залучається до проведення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні.

Сторонами у виконавчому провадженні №27904640 є: стягувач - Нікопольське обласне підприємство оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки та боржник - ПП «Дніпрянка».

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала з боржником ПП «Дніпрянка» договір про спільну діяльність для досягнення певної мети і не погоджується з постановами відповідача про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, оскільки право власності на це майно належить також і їй, отже, оскаржуваними рішеннями порушуються її права як власника.

Разом з тим, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.114 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Отже, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку із чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Водночас завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за його адміністративним позовом.

Керуючись ст. ст. 2, 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільної сумісної власності, скасування постанови про розшук майна боржника - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за вказаною у позовній заяві адресою.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна