Справа № 2а-17050/10/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2011 року 09:06 № 2а-17050/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Массімо Дутті Україна"
до Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва
про визнання протиправними та скасування Акту про анулювання реєстрації платника ПДВ, рішення від 10.11.2010р. №100309312
за участю представників сторін:

від позивача: Дербал Є.М. за дов. б/н від 17.11.2010.

від відповідача: Турчин Д.О. дов. № 5200/9/10-009 від 29.03.2010.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29.03.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

про визнання протиправними та скасування Акту про анулювання реєстрації платника ПДВ, рішення від 10.11.2010 р. № 100309312.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок неправильного тлумачення податковим органом Закону України «Про податок на додану вартість»та Законів України призвело до прийняття Відповідачем необґрунтованого висновку про відсутність оподатковуваних поставок у Позивача, реєстрацію останнього, як платника податку на додану вартість було анульовано. Крім того, Позивач наголошує, що податковим органом безпідставно, не враховано, що протягом 2009 року та до жовтня 2010 року позивач здійснював господарську діяльність, за наслідками якої у позивача виникав податковий кредит, який був відображений у деклараціях з ПДВ.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Відповідача проти позову заперечила та пояснила, що анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА» мало місце у відповідності до вимог пп. «ґ» п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»та у зв'язку з тим, що позивач протягом дванадцяти послідовних місяців з вересня 2009р. по жовтень 2010р. подавав до податкового органу податкові декларації з ПДВ, які свідчили про відсутність оподатковуваних поставок протягом зазначеного періоду. У зв'язку з цим, податковим органом за результатами перевірки податкових декларацій з ПДВ був прийнятий Акт про анулювання реєстрації платника ПДВ, затверджений начальником ДПІ 29.10.2010 року.

Відповідач наполягає на відмовлені в задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва було видано 15.01.2008 р. ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»свідоцтво №100089347 про реєстрацію платника податку на додану вартість.

ДПІ у Печерському районі м. Києва була проведена перевірка Позивача, під час якої встановлено, що ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»протягом 12 місяців (з вересня 2009 р. по жовтень 2010 р.) подає декларації з ПДВ, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок протягом дванадцяти послідовних податкових місяців, у зв'язку з чим ДПІ зроблено висновок про необхідність прийняти податковому органу рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ на підставі п.п. «ґ»п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Комісією ДПІ в Печерському районі м. Києва складено акт № 345/15-7 від 29.10.2010 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»(надалі по тексту Акт), відповідно до якого комісією прийняте рішення про анулювання реєстрації вказаного платника ПДВ відповідно до підпункту «ґ»пункту 9.8. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»та запропоновано ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»повернути до ДПІ у Печерському районі м. Києва Свідоцтво та всі засвідчені копії разом із супровідним листом протягом двадцяти календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання.

Як вбачається з Акта, анулювання здійснено у зв'язку з тим, що позивач протягом дванадцяти послідовних місяців з вересня 2009 року по жовтень 2010 року подавав до податкового органу податкові декларації з ПДВ, які свідчили про відсутність оподаткованих поставок протягом зазначеного періоду.

Суд вважає оспорюваний акт правомірним, а позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Реєстрація осіб як платників податку на додану вартість врегульована ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року N 168/97-ВР, в редакції Закону України від 25.03.2005 р. N 2505-IV.

Так, відповідно до пункту 9.8. зазначеної норми, реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо, зокрема: пп. «ґ»особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Таким чином, наведена норма підставою для анулювання визначає саме відсутність оподатковуваних поставок протягом вказаного періоду, тобто операцій платників податку, перелік яких встановлений ст.3 Закону N 168/97-ВР та які в силу цього Закону є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Доводи позивача про те, що протягом 2009р. та до жовтня 2010 року ним формувався податковий кредит за оподатковуваними операціями його контрагентів, який відображався у податкових деклараціях, - не заслуговують на увагу з огляду на те, що виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про податок на додану вартість»оподатковуваними поставками вважаються операції, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, тобто за наслідками яких у платника виникають податкові зобов'язання по сплаті податку до бюджету, а не саме по собі право на формування податкового кредиту, на що помилково посилається позивач.

Відповідно до п.9.8. ст.9 Закону N 168/97-ВР (в редакції, станом на час прийняття оспорюваного Акту), анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" - "ґ" цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

Відповідно до пп.25.2.2 п.25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000 р. N 79 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.04.2000 р. за N 208/4429 (надалі по тексту Положення), рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу оформляється актом про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою N 6-ПДВ (додаток 5). Такий акт складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження керівника податкового органу, та затверджується керівником (заступником керівника) податкового органу. В акті про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обов'язково вказується підстава для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Закону. Дата затвердження акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість уважається днем прийняття такого рішення. Акти про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість у день їх затвердження реєструються у журналі обліку актів про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість за формою N 6-РЖ (додаток 4). Номер акта відповідає порядковому номеру запису в цьому журналі.

Один примірник акта зберігається в обліковій справі (реєстраційній частині) платника податків. Документи чи копії документів, на підставі яких податковий орган прийняв рішення про анулювання реєстрації, мають бути додані до цього примірника акта.

Не пізніше наступного робочого дня після внесення запису про анулювання реєстрації до Реєстру один примірник акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість надсилається податковим органом особі, реєстрацію якої анульовано, за місцезнаходженням або місцем проживання такої особи, указаним у Свідоцтві, або за наявності відомостей про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) такої особи - за місцезнаходженням комісії.

Так, відповідно до наявних у матеріалах справи декларації з ПДВ за вказаний період у позивача протягом дванадцяти послідовних місяців з вересня 2009р. по жовтень 2010р. були відсутні поставки оподатковувані ПДВ, тобто відсутні податкові зобов'язання з цього податку. Вказані обставини не спростовані позивачем при розгляді спору.

Підпунктом 25.2.1. п.25.2. п.25 Положення передбачено, що органи державної податкової служби здійснюють постійний моніторинг платників податку на додану вартість, які включені до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації відповідних платників податку на додану вартість у разі існування підстав, визначених у підпунктах "б" - "ґ" пункту 25 цього Положення. Такі рішення можуть бути прийняті за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей), зокрема, довідки про результати документальної невиїзної перевірки на підставі поданих податкових декларацій з податку на додану вартість, складеної підрозділом оподаткування юридичних або фізичних осіб, яка свідчить про відсутність у платника податку оподатковуваних поставок протягом дванадцяти послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "ґ" пункту 9.8 статті 9 Закону).

В даному випадку, таке рішення було прийняте податковим органом на підставі довідки про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки №330/152-2 від 27.10.2010р.

За наведених обставин та правових норм, у суду відсутні правові підстави для висновку про протиправність акту про анулювання свідоцтва платника ПДВ, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Між тим, як свідчать обставини справи, на підставі реєстраційної заяви позивача, останній 10.10.2010р. отримав нове свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ ТОВ «МАССІМО ДУТТІ УКРАЇНА»№100309312.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук