Справа № 758/174/15-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/174/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Декаленко В.С. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії УПФУ в Подільському районі м. Києва щодо не включення до розрахунку пенсії ОСОБА_5 матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, які були отримані нею за період 2009-2011 років.

Зобов'язано УПФУ в Подільському районі м. Києва провести з 16.12.2014 перерахунок пенсії ОСОБА_5 з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, які були отримані нею за період 2009-2011 років та здійснити відповідні виплати згідно зазначеного перерахунку, починаючи з 16.12.2014 з врахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала в Державній податковій адміністрації України на посаді головного спеціаліста. З 05.05.2011 вона перебуває на обліку в УПФУ в Подільському районі м. Києві та отримує пенсію, згідно Закону України «Про державну службу» та є Ветераном праці (а.с.5, 9).

Для призначення пенсії нею було надано відповідачу довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» та довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавки за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» згідно яких, ОСОБА_5 працювала в Державній податковій адміністрації України на посаді головного спеціаліста, заробітна плата за станом на 04.05.2011 становить: посадовий оклад - 1 707,00 грн.; надбавка за ранг (державний службовець 9 рангу) - 90,00 грн.; надбавка за вислугу років (20%) (за стаж державної служби 14 років) - 359,40 грн.; усього - 2 156,40 грн. Крім того, позивачкою було отримано матеріальну допомогу для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань - 8 071,16 грн. у грудні 2009 року; 4 266,07 грн. у червні 2010 року; 4 451,00 грн. у листопаді 2010 року; 4 974,98 грн. у січні 2011 року. Також із зазначених довідок вбачається, що на всі виплати, включені в них, було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.8, 9).

Однак, відповідачем при призначенні та нарахуванні пенсії позивачки, не було враховано отриману нею матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

04.12.2014 ОСОБА_5 звернулася до УПФУ в Подільському районі м. Києва із заявою про здійснення перерахунку її пенсії на підставі довідки № 947 від 03.12.2014 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням суми виплаченої їй матеріальної допомоги, яка виплачувалася відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» та на яку було нараховано та сплачено страхові внески (а.с.6).

16.12.2014 УПФУ в Подільському районі м. Києва своїм листом № 14868/06 повідомило позивачку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань не є складовою заробітної плати державного службовця та не є надбавкою до заробітної плати, тому не можуть бути враховані для розрахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною другою статті 37-1 вказаного Закону встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (частина друга). Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (частина шоста). Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (частина сьома).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, не відповідають наведеним нормам права.

Наведена позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 14 травня 2013 року по справі № 21-125а13.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 10.04.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.