Справа № 802/129/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/129/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П. А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

16 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача: Мудрика В. М.,

представників відповідача: Кучабської В. В., Заїки В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України до державної фінансової інспекції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання протиправним та скасування листа-вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року державне підприємство "Дослідне господарство "Корделівське" звернулось до суду з позовом до державної фінансової інспекції у Вінницькій області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", в якому просило визнати протиправними та скасувати пункти 2-3 листа вимоги №02-07-28-14/6514 від 21.08.2014 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її частково задовольнити.

Представники відповідача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.

Третя особа на стороні позивача, яка подала апеляційну скаргу - Державне підприємство "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилась.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

В період з 27.06.2014 року по 19.08.2014 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України за період з 01.01.2012 року по 01.06.2014 року, якою виявлено фінансові порушення, за результатами здійснення якої складений акт від 20.08.2014 року №07-03/35, яким зафіксовано порушення законодавства з фінансових питань.

21.08.2014 року відповідачем на адресу державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" надіслано лист - вимогу №02-07-28-14/6514 про усунення виявлених під час ревізії порушень.

Підставою для формування пункту 2 вимоги став факт проведення ДП "Вінницький науково - дослідний проектний інститут землеустрою", горизонтальної зйомки в масштабі, який не передбачений умовами договору, внаслідок чого позивачем зайво сплачені кошти в сумі 54 121, 90 грн.

За наведених обставин державна фінансова інспекція у Вінницькій області вважає, що позивач зобов'язаний забезпечити в судовому порядку повернення ДП "Вінницький науково - дослідний проектний інститут землеустрою" безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 54 121,90 грн.

Підставою для формування пункту 3 вимоги став встановлений у ході ревізії факт не проведення інвентаризаційних розрахунків, в результаті чого виникла дебіторська заборгованість за реалізовану сільськогосподарську продукцію та товарно-матеріальні цінності терміном понад 3 роки, по якій не велася претензійно-позовна робота на загальну суму 185 257,93 грн., у зв'язку з чим, позивач зобов'язаний стягнути з винних осіб кошти в сумі 185 257,93 грн., які не забезпечили претензійно - позовної роботи та допустили пропуск терміну позовної давності, що призвело до неповоротної втрати активів на відповідну суму та пред'явити цивільні позови щодо їх стягнення.

Не погоджуючись з вказаним пунктами вимоги, ДП «Дослідне господарство «Корделівське» звернулось до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію передбачено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Відповідно до пункту 6 Положення про Держфінінспекцію, держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Крім того, Положенням визначено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Згідно пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, системний та буквальний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач пред'явив до позивача оскаржувані вимоги про усунення виявлених порушень та недоліків, виявлених під час ревізії. При цьому оскаржувані пункти 2 - 3 вимоги Інспекції вказують на виявлені збитки та їхній розмір, однак збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2013 року, 13 травня 2013 року, 20 травня 2014 року та 27 січня 2015 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-93а14, 21-494а14 відповідно.)

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 квітня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.