Справа № 813/1362/13-а
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015р. м. Київ К/800/41376/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_4 про виконання вимог припису,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 виконати вимоги припису №2г від 26.03.2012 року, а саме: зупинити виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до отримання права на їх виконання.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, 26.03.2012 року позивачем проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 здійснив у 2010 році будівництво гаражу за адресою: АДРЕСА_1, без погодженої та затвердженої документації. За дане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф, який сплачено ним в добровільному порядку.

За результатами перевірки складено акт №83г від 26.03.2012 року та винесено припис №2г від 26.03.2012 року, яким вимагається зупинити виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення за вказаною адресою до отримання права на їх виконання та в 10-денний термін з дати кінцевого терміну його виконання письмово повідомити інспекцію про виконання вимог припису. Однак при проведені перевірки виконання припису №2г від 26.03.2012 року встановлено, що даний припис не виконано.

Крім того, приписом №2 встановлено, що ОСОБА_4 самовільно виконує роботи з реконструкції квартири за рахунок пробиття дверного отвору в несучій стіні та влаштування приміщення під сходовою кліткою з влаштуванням залізобетонного перекриття в приміщенні, без затвердженої документації та без дозволу на виконання будівельних робіт.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що припис про зупинити виконання будівельних робіт прийнятий відповідачем правомірно та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до Положення «Про інспекцію архітектурно-будівельного контролю у Львівській області» інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області є територіальним органом Державної архітектурно - будівельної інспекції, утворена відповідно до наказу Держархбудінспекції від 26.10.2007 року №69, входить до сфери її управління, підзвітна і підконтрольна їй.

Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI, суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Отже, враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку вимоги припису №2г від 26.03.2012 року не виконано, а саме не зупинено виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, до отримання права на їх виконання, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про безпідставність задоволення позовних вимог.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Тому, підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: