Справа № 804/9567/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/9567/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №804/9567/13-а
за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області
до відповідача про Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області зобов'язання виконати вимоги,-
ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі по тексту - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач), в якому просила, з урахуванням уточнення позовних вимог, зобов'язати відповідача виконати пункти 2, 5, 6 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровської області від 31.01.2013 р. № 04-08-02-13/1438 на загальну суму 6291994,40 грн.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що відповідач у добровільному порядку не забезпечив виконання вимог щодо усунення виявлених плановою ревізією фінансово - господарської діяльності Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області порушень законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №804/9567/13-а адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Нікопольську районну державну адміністрацію виконати п.6 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровської області від 31.01.2013 р. № 04-08-02-13/1438. В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, в частині відмови у задоволені позовних вимог, обґрунтована наступним.

По-перше, суд зазначив, що частина орендної плати за землю, яка не сплачена орендарями за угодами з відповідачем та розглядається інспекцією як збитки бюджету, нанесені у зв'язку із бездіяльністю відповідача, є земельним податком, перевірка нарахування та стягнення заборгованості за яким відноситься до компетенції податкових органів. Отже, правові підстави для пред'явлення відповідачу вимог щодо стягнення з орендарів податку за землю відсутні.

По-друге, суд вказав, що проведений позивачем розрахунок збитків, не відповідає чинному на момент виникнення спірних відносин законодавству, а отже, вимога виконанню не підлягає. Виходячи з зазначеного, суд дійшов висновку щодо протиправності та необґрунтованості п.2 вимоги.

Спростовуючи правомірність п.5 вимоги, суд зазначив, що до 24.01.2012 року Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, на які посилається позивач у вимозі, не були чинними, а отже, п.5 вимоги не підлягає виконанню як необґрунтований..

Виходячи з наданого позивачем уточнення, згідно якого п.3 та п.8 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 31.01.2013 року № 04-08-02-13/1438 про усунення порушень виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Задовольняючи вимоги позивача щодо покладення на Нікопольську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області обов'язку виконати п.6 вимоги - відшкодувати збитки на відрядження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованого висновку контролюючого органу стосовно наявності збитків та розміру останніх.

Позивач - Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповного дослідження матеріалів справи, невідповідність рішення суд обставинам справи, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №804/9567/13-а та задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач, зокрема, зазначив, що внаслідок заниження розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, що є порушенням ч.4 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», та невиконання розпорядження голови райдержадміністрації від 14.05.2012 року № 541-р-10 «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки», чим порушено п.2 ст.6 Закону України від 09.04.1999 № 586-ХІІ «Про місцеві державні адміністрації», місцевими бюджетами за період 01.01.2010 по 06.07.2010 недоотримано орендної плати за землю на загальну суму 6209023, 58 грн.. Як вважає позивач, збитки було заподіяно бюджету у зв'язку з несвоєчасною реєстрацією додаткової угоди до Договору оренди землі від 25.01.2007 № 06, укладеного між відповідачем та ПАТ «ОГЗК», п.1 якої передбачено внесення змін до умов п. 4.2 Договору в частині збільшення розміру орендної плати за земельну ділянку, яку використовує ПАТ «ОГЗК» (1750, 64 грн. за 1 га); п.5 Додаткової угоди визначено, що додаткова угода набирає чинності з дня її державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2010 року.

Позивач, також вказує, що внаслідок невірного розрахунку орендної плати та використання земель за відсутності оформлених договорів оренди у період з 01.01.2011 року по 01.12.2012 року до бюджету не надійшли грошові кошти у сумі 154431, 36 грн. (64450, 30 грн. + 89981, 06 грн.), що є порушенням норм ст.. 288 Податкового Кодексу України.

Позивач вважає, що названі збитки є наслідком бездіяльності відповідача та просить суд зобов'язати останнього виконати п.2 вимоги від 31.01.2013 року № 04-08-02-13/1438 - відшкодувати до місцевого бюджету недоотримані кошти за оренду землі, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із землекористувачами.

Позивач також вказує, що ревізією правильності витрачання коштів Цільової комплексної програми розвитку фізичної культури і спорту у Нікопольському районі встановлено, що з причин включення ФОП ОСОБА_1 до калькуляцій вартості транспортних послуг завищеного розміру витрат, що є порушенням п.2 Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Мінтранспорту України від 10.02.1998№ 43, ст.. Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», райдержадміністрацією за період з 01.01.2011 року по 01.12.2012 року зайво сплачено коштів ФОП ОСОБА_1 за отримані транспортні послуги, чим завдано збитків місцевому бюджету на загальну суму 2658, 00 грн.. Просить зобов'язати відповідача виконати п.5 вимоги від 31.01.2013 року - відшкодувати зайво сплачені кошти за транспортні послуги, надані ФОП ОСОБА_1, на загальну суму 2658, 00 грн. шляхом перерахування до місцевого бюджету, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з ФОП ОСОБА_1. В іншому випадку, стягнути з осіб, якими здійснювався контроль за правильністю витрачання коштів програми, шкоду у порядку та розмірі, встановленому законодавством.

Відповідачем надані суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що несвоєчасна зміна умов договору оренди земельної ділянки загальною площею 8284, 9486 га, укладеного між Нікопольською райдержадміністрацією та ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», мала місце внаслідок неправомірних дій органів реєстрації, у зв'язку з чим, Нікопольським МВ (з обслуговування м.Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України у Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження проти посадових осіб Нікопольського відділу ДРФ «Центру ДЗК» щодо несвоєчасного здійснення державної реєстрації додаткової угоди.

В свою чергу, адміністрація вживала належних заходів щодо своєчасного внесення змін до названого договору та визначення орендної плати у розмірі, передбаченому законодавством.

Відповідач також зазначає,що Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція надала Державній фінансовій інспекції в Дніпропетровській області інформацію, що ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» сплатив у 2010 році орендну плату за землю в розмірі 9150691, 18 грн.

Крім того, за результатами перевірки, проведеної податковим органом, на якого покладено контроль за справлянням плати за землю та земельного податку, підприємству за 2010 рік донараховано 184964Ґ 11 грн. плати за землю. Названа сума ПАТ «ОГЗК» сплачена до бюджету.

Що стосується плати за землю за 2011-2012 роки, то вона внесена підприємствами-землекористувачами у сумі 75231, 61 грн..

Стосовно несплати решти земельного податку матеріали направлено до прокуратури, підприємства повідомлені про необхідність внесення платежів до бюджету.

Відповідач також вказує, що згідно ст..ст. 13, 14, 15 Закону України «Про плату за землю» орендна плата за землі комунальної та державної власності вносилась в порядку, передбаченому для сплати податкових зобов'язань.

Згідно ст.. 27 названого Закону, контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби. З 01.01.2011 року порядок внесення орендної плати регулюється Податковим кодексом України.

Отже, стягнення таких платежів віднесено до компетенції податкових органів, що виключає можливість виконання вимоги позивача стосовно претензійно-позовної роботи.

Щодо заподіяння збитків бюджету посадовими особами відповідача останній вважає, що винні дії названих осіб відсутні. Якою методикою користувався позивач, визначаючи збитки, - невідомо, в чому полягає вина посадових осіб райдержадміністрації у затримці, яка мала місце з боку Центру державного земельного кадастру, - не зрозуміло.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі №804/9567/13-а та задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану постанову суду першої інстанції. При цьому, представник відповідача зазначив, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.04.2014 року по справі № 21-40а14, збитки, які за розрахунками контролюючого органу нанесені бюджетам, відшкодовуються підконтрольною установою добровільно або шляхом звернення до суду з позовом про стягнення останніх.

Таким чином, як вбачається із приписів Верховного Суду України, вирішення питання відшкодування (стягнення збитків) вирішується лише за відповідним позовом фінансової інспекції в судовому порядку, і суд повинен перевірити правильність (законність) їх обчислення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 09.08.2006 року № 1-11/477- фінансові органи під час проведення контрольних заходів можуть визначати збитки та матеріальну шкоду, однак їх розмір підлягає доказуванню та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним процесуальним законодавством України.

Виходячи зі змісту вимоги від 31.03.2013 року та приписів Верховного суду України, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову, заявленого у даній справі, відсутні. При цьому, відповідач вказує, що Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом розглядались дві справи: № 804/13715/13-а, за позовом ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» до Нікопольської районної державної адміністрації щодо скасування розпорядження голови Нікопольської райдержадміністрації від 19.09.2013 року № 459-р-13, яким затверджений розмір збитків в сумі 6024059,47 грн.; № 804/13013/13-а, за позовом ТОВ «Полігон СД № 32» до Нікопольської районної держаної адміністрації щодо скасування розпорядження голови Нікопольської райдержадміністрації від 11.09.2013 року № 437-р-13, яким затверджено розмір збитків в сумі 31086, 11 грн.. Суд при розгляді зазначених справ прийшов до висновку, що здійснення нарахування сум збитків, яке було здійснено Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, а згодом і Нікопольською райдержадміністрацією - є необґрунтованим.

Отже, претензійно-позовна робота за приписом інспекції здійснювалась.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області відповідно до п. 1.3.6.1 Плану роботи Держфінінспекції в Дніпропетровській області на IV квартал 2012 року, звернення УБОЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 23.12.2011 № 11/17-7084 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Нікопольської районної державної адміністрації та законності використання державних земель за період з 01 03.2009 по 01.12.2012, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в Акті ревізії від 24.01.2013 № 08-21/2.

31.01.2013 р. відповідачем винесено вимогу про усунення порушень (лист №04-08-02-13/1438).

Відповідно до п.2 вимоги про усунення порушень у ході ревізії законності використання земельних ділянок на території Нікопольського району встановлено недоотримання бюджетами орендної плати за землю, чим спричинено збитків на загальну суму 6363454,94 грн., а саме:

2.1 - з причини нарахування та сплати ПАТ "Ордженікідзевський гірничо збагачувальний комбінат" орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 8284,9486 га нижче, ніж передбачено законодавством, що є порушенням ч.4 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в період її дії) та не виконанням розпорядження голови райдержадміністрації від 14.05.2010 №541 -р-10 "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки", чим порушено п.2 ст.6 Закону України від 09.04.99 №586 ХIV "Про місцеві державні адміністрації", місцевими бюджетами за період з 01.01.2010 р. по 06.07.2010 р. недоотримано орендної плати за землю у загальній сумі 6209023,58 грн. та нанесено збитки бюджетам на вказану суму;

2.2 - з причини нарахування та сплати землекористувачами (ТОВ "Полігон СД №32", ПП "Лідер", ЗАО "Завод Механік" та ПАТ "Нікопольський завод феросплавів") орендної плати за землю нижче, ніж передбачено чинним законодавством, що є порушенням ст. 288 Податкового Кодексу та невиконання розпорядження голови райдержадміністрації від 02.03.2012 №83-р-12 "Про встановлення розміру орендної плати та внесення змін до договорів оренди земельних ділянок", чим порушено п.2 ст.6 Закону України від 09.04.99 № 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації", місцевими бюджетами за період з 01.01.2012 по 01.12.2012 недоотримано орендної плати за землю у загальній сумі 64450,30 грн. та нанесено збитки місцевим бюджетам на вказану суму;

2.3 - з причини не укладання договорів оренди землі з землекористувачами, місцевими бюджетами за період з 01.01.2011 по 01.12.2012 недоотримано орендної плати за землю на загальну суму 89981,06 грн., що є порушенням ст.96 Земельною кодексу України від 25.10.2001 №2768-111, та нанесено збитки відповідним бюджетам на вказані суми.

У зв'язку з чим, позивач вимагає посилити контроль за використанням земельних ділянок на території Нікопольського району, відшкодувати до місцевого бюджету недоотримані кошти за оренду землі, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із землекористувачами.

Ревізією правильності витрачання коштів, затверджених райдержадміністрації на реалізацію Цільової комплексної програми розвитку фізичної культури і спорту в Нікопольському районі, встановлено, що з причини включення ФОП ОСОБА_1 до калькуляцій вартості транспортних послуг завищеного розміру витрат (норма витрат палива та розмір відрахувань із заробітної плати на соціальні заходи), що є порушенням п.2 Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Мінтранспорту України від 10.02.98 №43, зі змінами та доповненнями, ст.8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", райдержадміністрацією за період з 01.01.2011 по 01.12.2012 зайво сплачено кошти ФОП ОСОБА_1 за отримані транспортні послуги, чим завдано збитків місцевому бюджету у загальній сумі 2658,00 грн., що є порушенням ч.І ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.16 Положення від 24.05.1995 №88,

У зв'язку з чим, позивач вимагає відшкодувати зайво сплачені кошти за транспортні послуги, надані ФОП ОСОБА_1, у загальній сумі 2658,00 грн. на рахунок райдержадміністрації, з подальшим перерахуванням до місцевого бюджету, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з ФОП ОСОБА_1 В іншому випадку стягнути з осіб, якими здійснювався контроль за правильністю витрачання коштів програми, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством.

Як зазначено вище, за результатами розгляду справи судом першої інстанції позов задоволено частково. Зобов'язано Нікопольську районну державну адміністрацію виконати п.6 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровської області від 31.01.2013 р. № 04-08-02-13/1438. У задоволені решти позову відмовлено.

З зазначеним не можна погодитись, виходячи з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» ( далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 28.10.2014 року (справа № 21-462а14).

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що позов Інспекції про зобов'язання відповідача виконати пункти вимоги щодо відшкодування збитків не може бути задоволений, оскільки збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі зазначеного, апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області слід задовольнити частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року скасувати. У задоволені позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року у справі № 804/9567/13-а - скасувати.

У задоволені позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанову суду складено у повному обсязі 06 квітня 2015 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова