Справа № 803/999/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 квітня 2015 року м. Київ В/800/1282/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Мойсюка М.І., Амєліна С.Є., Білуги С.В.,

Бутенка В.І., Черпака Ю.К.

розглянувши заяву Головного управління Міндоходів у Волинській області про допуск до провадження Верховного Суду України справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

6 березня 2015 року Головне управління Міндоходів у Волинській області звернулось до суду із заявою про допуск до провадження Верховного Суду України зазначеної справи з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для допуску вказаної справи до провадження Верховного Суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Разом з тим, під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, а також різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню або різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин), при цьому зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Так, у справі, яку заявник просить допустити до провадження Верховного Суду України, касаційний суд залишив в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з того, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України державний службовець, за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723-XII), яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного частиною 1 цієї статті.

Натомість, у постанові Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року (касаційне провадження К/9991/30280/12), наданої заявником на підтвердження наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України та допуску справи до провадження Верховного Суду України, касаційний суд дійшов протилежного висновку.

Зокрема, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову, касаційний суд дійшов висновку, що на момент звільнення позивача з державної служби на підставі пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, вона не досягла встановленого законодавством пенсійного віку, а тому не мала права на отримання допомоги, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону № 3723-XII.

З наведеного вбачається, що суд касаційної інстанції, при розгляді справ у подібних правовідносинах, за тотожного суб'єктного складу їх учасників, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм та обставин кожної конкретної справи по різному застосував частину 13 статті 37 Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 4 лютого 2015 року свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та наявність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України для перегляду зазначеного судового рішення з мотивів, встановлених пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 лютого 2015 року.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України протягом п'яти днів з дня її постановляння. Копію ухвали про допуск справи надіслати разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Мойсюк

С.Є. Амєлін

С.В. Білуга

В.І. Бутенко

Ю.К. Черпак