Справа № /804/11920/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2015 р. м. Київ К/800/48290/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого судді:Вербицької О.В.
Суддів: Маринчак Н.Є.
Муравйова О.В.,
за участю:
секретаряІванова Д.О.
представника позивача - Шевелева В.В.

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р.

у справі № 804/11920/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Хімпромсоюз»

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення «Хімпромсоюз» (далі - позивач, ТОВ «Хімпромсоюз») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська № від 24.05.2013 р. та № від 24.05.2013 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Хімпромсоюз», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Хімпромсоюз» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р., за наслідками якої складено акт №833/221/30959201 від 24.04.2013 р.

В акті перевірки зазначено порушено позивачем: п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на загальну суму 400612,00 грн., у тому числі ІІ квартал 2010 р. - 1650 грн., ІV квартал 2011р. - 192268 грн., І квартал 2012 р. - 196252 грн., II квартал 2012 р. - 10442 грн.; пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.185.1 ст.185, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 166078,00 грн., у т.ч. у жовтні 2010 р. у розмірі 600 грн., у жовтні 2011 р. у розмірі 20631,04 грн., у листопаді 2011 р. у розмірі 54102,98грн., у січні 2012р. у розмірі 30505,64 грн., у лютому 2012 р. у розмірі 51056,15 грн., у квітні 2012 р. у розмірі 9181,60 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р. про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 207597,50грн. та податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2013р. про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 452698 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належним чином оформленими первинними документами підтверджено правомірність формування податкового кредиту за результатами його господарської діяльності.

Щодо правомірності прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р., колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем укладалися господарські договори з контрагентами, а саме: договір про надання послуг №0420/01 від 20.04.2010 р., укладений між ТОВ «Шакті Д» та ТОВ «Хімпромсоюз»; договір поставки №2802П2 від 28.02.2012 р., укладений між ТОВ «Маршал-Транс» та ТОВ «Хімпромсоюз»; договір купівлі-продажу товарів з використанням пластикових старт-карт №/120 від 20.09.2010 р., укладено між позивачем та ТОВ «Хімпромсоюз»; договір поставки №110 від 01.10.2011р. укладений між ТОВ «Матадор» та ТОВ «Хімпромсоюз».

Виконання зазначених договорів підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковими накладними, прибутковими накладними, рахунками - фактури, товарно-транспортними накладними тощо. Оплату придбаного товару підтверджено платіжними дорученнями.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з контрагентами, що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами адміністративного оскарження, Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято рішення №1357/10/10-25 від 25.07.2013 р., яким скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська від 24.05.13 р. № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1112,50грн. (за основним платежем - 890 грн., за штрафною санкцією - 222,50 грн.), а в іншій частині скаргу ТОВ «Хімпромсоюз» залишено без задоволення.

Відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р., яке частково скасовано податковим органом в порядку адміністративного оскарження, вважається відкликаним.

Виходячи з того, що обставини у справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлені повно та правильно, але суди невірно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень в частині, суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати в частині задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214-215, 220, 221, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. скасувати в частині задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2013 р.

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задовленні позову відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
О.В. Муравйов