Справа № П/811/2646/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року справа № П/811/2646/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовомПриватного підприємства "Стальмонтаж-Конструкція"
доКіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.07.2014 року № та №, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Стальмонтаж-Конструкція" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2014 року № про сплату 2984348,00 грн. основного платежу та 1492174,00 грн. штрафних санкцій та від 28.07.2014 року № про сплату 3829639,00 грн. основного платежу та 957410,00 штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.07.2014 року № про збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість основного та № про збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток є протиправними. Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеному в акті перевірки, оскільки господарські операції з контрагентами мали реальний характер,.

Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними, а податкове повідомлення - рішення винесене з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на те, що проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою ПП "Стальмонтаж-Конструкція" встановлено, що господарські операції позивача з контрагентами. Тому, винесене за результатами перевірки податкові повідомлення -рішення, прийняті згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до адміністративного позову (т.11, а.с.1).

Відповідач в судове засіданні не з'явився подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі (т.11, а.с.1).

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, здійснення подальшого розгляду справи можливо у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приватне підприємство "Стальмонтаж-Конструкція" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 31.03.2011 року (т.2, а.с.136).

Види діяльності за КВЕД: будівництво житлових і нежитлових будівель; будівництво інших споруд, н.в.і.у.; знесення; покрівельні роботи; інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.іу.; будівництво трубопроводів (т.2, а.с.137).

На підставі наказу Кіровоградської ОДПІ №1193 від 24.06.2014 року посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП "Стальмонтаж-Конструкція" з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та доходів і витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинам з ПП "Глобал-Торг" за період з 01.04.2011 по 30.11.2011, з 01.01.2012 по 31.01.2012, з 01.04.2012 по 31.05.2012, з 01.09.2012 по 30.09.2012, з 01.11.2012 по 28.02.2013, ПП «Артсіті» за період з 01.08.2011 по 31.12.2011, з 01.02.2012 по 29.02.2012, з 01.04.2012 по 30.04.2012, з 01.06.2012 по 30.09.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013, ПП «Віста-Торг» за період з 01.03.2013 по 30.04.2013, з 01.06.2013 по 30.06.2013, ПП «Інтеко-Трейд» за період з 01.03.2013 по 30.04.2013, з 01.06.2013 по 31.07.2013.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.07.2014 року №148/11-23-22-04/37059306 (т.1, а.с.11-86).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 року № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість основного платежу про сплату 2984348,00 грн. та 1492174,00 грн. штрафних санкцій, № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток основного платежу 3829639,00 грн. та 957410,00 штрафних санкцій (т.1, а.с.87, 89).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наведені правові норми свідчать, що для отримання платником податку права на бюджетне відшкодування необхідними та достатніми умовами є фактична сплата податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету, подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, та додання розрахунку суми бюджетного відшкодування.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Про необхідність дослідження реальності здійснених господарських операцій Вищий адміністративний суд України наголошував і в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 - "…з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку…".

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Судом встановлено, що між ПП "Стальмонтаж-Конструкція" (підрядник) було укладено договори підряду №2 від 03.06.2011 року, №1/02 від 14.02.2011 року, №3/02 від 01.11.2011 року, №2/02 від 07.02.2012 року, №4/02 від 01.03.2012 року, №5/02 від 01.03.2012 року, №7/02 від 16.03.2012 року, №8/02 від 27.03.2012 року, №9/02 від 09.04.2012 року, №12/02 від 12.04.2012 року, №13/02 від 17.04.2012 року, №15/02 від 17.04.2012 року, №16/02 від 20.06.2012 року, №17/02 від 04.09.2012 року, №18/02 від 18.09.2012 року, №20/02 від 07.10.2012 року, №21/02 від 03.12.2012 року, №2/02 від 23.01.2013 року, №3/02 від 23.01.2013 року, №5/02 від 06.02.2013 року, №6/02 від 11.02.2013 року та №7/02 від 22.02.2013 року з ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат" (код ЄДРПОУ- 31076956) (т.1, а.с.181-182, 184-185, 239-142; т.2, а.с.1-33, 37-75, 77-82, 84-113, 117-131).

Відповідно до вищевказаних договорів ПП "Стальмонтаж-Конструкція" (Підрядник) приймає на себе у відповідності до проектної документації та умовами договорів на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єктів за адресою вул. Промислова, 12, смт. Побузьке, Голованівський район, Кіровоградської області.

Для виконання господарських зобов'язань по договорам підряду позивач уклав договори субпідряду з ПП "Глобал-Торг" (код 37297827), ПП "Артсіті" (код 37383780), ПП "Віста-Торг" (код 38339899) та ПП "Інтеко-Трейд" (код 38340369) (т.2, а.с.165-181, 186, 188, 191-201, 206-216).

На думку позивача, спірні взаємовідносини підтверджуються наступними первинними документами до вищезазначених договорів.

Платіжні доручення ПП "Глобал-Торг" (т.1, а.с.218-231, 234-239, 241-242, 248-250; т.3, а.с.1-2, 4-26), платіжні доручення ПП "Артсіті" (т.3, а.с.28-29, 36-37, 39-55), платіжні доручення ПП "Віста-Торг" (т.3, а.с.56-65) та ПП "Інтеко-Трейд" (т.3, а.с.66-76).

Акти, довідки будівельних робіт та видаткові накладні ПП "Глобал-Торг" (т.3, а.с.77-244; т.4, а.с.1-120), акти, довідки будівельних робіт та видаткові накладні ПП "Артсіті" (т.4, а.с.121-226), акти, довідки будівельних робіт та видаткові накладні ПП "Віста-Торг" (т.4, а.с.227-236; т.5, а.с.1-30) та ПП "Інтеко-Трейд" (т.5, а.с.32-71).

Податкові декларації з ПДВ 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік (т.5, а.с.72-248; т.6, а.с.1-29).

Проаналізувавши вищенаведені первинні документи у сукупності, суд зазначає наступне.

Досліджуючи первинні документи судом встановлено, що надані позивачем первинні документи носять неповний та суперечливий характер. Так, згідно характеру і змісту робіт відповідно до договорів підряду контрагентами позивача повинні бути виконані обов'язкові умови та необхідна наявність матеріальних і трудових ресурсів.

Так, в ході аналізу податкової звітності відсутні будь-які відомості щодо володіння ПП "Глобал-Торг", ПП "Артсіті", ПП "Віста-Торг" та ПП "Інтеко-Трейд" власною виробничою базою та/або наявність гарантованого доступу (шляхом наймання, оренди, лізингу, угоди купівлі - продажу тощо) до необхідного обладнання, спеціальної техніки, механізмів та інше що використовувалося під час здійснення будівельно-монтажних робіт об'єктів за адресою вул. Промислова, 12, смт. Побузьке, Голованівський район, Кіровоградської області; інформація про наявність кваліфікованих працівників, які мають необхідні знання та досвід у виконанні будівельно-монтажних робіт, а саме з вантажопідіймальними кранами і машинами (мостового типу - до 100 т.; козлові - до 100 т.; крани-перевантажувачі - до 100 т.; кран-балки - до 12,5 т.; талі - до 10 т.; лебідки; колиски), зварювальних та газополум'яних робіт (відповідно до актів виконаних робіт контрагентами).

Разом з тим, для виконання певних робіт контрагенти повинні мати відповідні дозвільні документи, докази отримання яких в матеріалах справи відсутні.

Листом від 07.10.2014 року Територіальне управління Держгірпромнагляду у Кіровоградській області повідомило суд, що ПП "Глобал-Торг", ТОВ "Артсіті", ПП "Віста-Торг" та ПП "Інтеко-Трейд" дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - не отримували (т.10, а.с.80).

Крім того, в ході перевірки, податковим органом встановлено, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Мін доходів у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000087 від 26.02.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.205, ч.1 та ч.3 ст.212 КК України по фактах вчиненого не встановленими особами фіктивного підприємництва, тобто реєстрації і придбання юридичних осіб ПП "Глобал-Торг", ТОВ "Артсіті", ПП "Віста-Торг" та ПП "Інтеко-Трейд".

В матеріалах кримінального провадження відображено, що допитані посадові особи ПП "Глобал-Торг", ТОВ "Артсіті", ПП "Віста-Торг" та ПП "Інтеко-Трейд" зазначили, що первинних документів по взаємовідносинам з ПП "Стальмонтаж-Конструкція" не підписували.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках розслідування вищезазначеного кримінального провадження проведена експертиза первинних документів підписаних між керівником ПП "Стальмонтаж-Конструкція" та керівниками контрагентів ПП "Глобал-Торг", ТОВ "Артсіті", ПП "Віста-Торг" та ПП "Інтеко-Трейд" по вищезазначеним господарським операціям.

Відповідно до висновків експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України в УСБУ в Кіровоградській області: від 09.12.2014 року №62, від 10.12.2014 року №64, від 18.12.2014 року №69, від 12.01.2015 року №2, від 17.01.2015 року №3, посадові особи контрагентів не підписували первинні документи по взаємовідносинам з позивачем - ПП "Стальмонтаж-Конструкція" (т.11, а.с.18-67).

Таким чином, податкові накладні які стали підставою для формування ПП "Стальмонтаж-Конструкція" податкового кредиту, зареєстровані в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України і Реєстрі платників податку на додану вартість за зверненням невстановлених осіб від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 05.03.2012 року по справі №21-421а11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Нафта» до Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області (далі - МДПІ) про визнання висновків перевірки неправомірними, визнання чинним договору, скасування податкових повідомлень-рішень

Суд звертає увагу на те, що з огляду на підстави винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень предметом доказування у цій справі становлять обставини, що надають право на податковий кредит та збільшення валових витрат.

Відповідно до пп. 14.1.27 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

З наведеного випливає, що будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями.

Аналогічні вимоги містить і п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, відповідно до якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом положень п. 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Поряд з цим загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. До декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку (пункт 2 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011, № 41, чинний з 04.03.2011).

Отже, одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. В свою чергу дані бухгалтерського обліку та податкового обліку відображуються у податкових деклараціях платників податків.

Правова підстава для податкового обліку відповідної операції передбачена ст. 44 Податкового кодексу України.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. В цьому випадку існують підстави для застосування ст. 228 Цивільного кодексу України із наслідками щодо нікчемності правочину. Нікчемний правочин не породжує правових наслідків, тому існують підстави для внесення відповідних змін у податковому обліку платника податку та його контрагента, зокрема щодо попередньо відображених безтоварних операцій.

Досліджуючи спірні правовідносини, судом витребувано у ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат" документально підтверджену інформацію щодо допуску субпідрядних організацій для виконання підрядних робіт ПП «СтальМонтаж-Конструкція».

Листом від 16.03.2015 року ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат" повідомило суд, що під час виконання будівельних робіт ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» не отримувало від ТОВ «СтальМонтаж-Конструкція» ніяких листів про необхідність залучення до робіт третіх осіб, не надавало згоди на роботу третіх осіб (субпідрядників), в актах виконаних робіт жодної печатки та підпису субпідрядника не маємо. (т.10 а.с.239).

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що позивач був обізнаний щодо дефектності та навіть фіктивність контрагентів, про дефектність самих господарських операцій та первинних документів за такими операціями

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі дійсні обставини, Кіровоградський окружний адміністративний суд встановив факт того, що господарські операції, які і є підставою для формування позивачем податкового кредиту та валових витрат, фактично контрагентами позивача не здійснювалися і на момент господарських взаємовідносин з позивачем господарської правосуб'єктності не мали.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Приватному підприємству "Стальмонтаж-Конструкція" у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук