Справа № 826/2797/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

16 квітня 2015 року № 826/2797/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до третя особа Командира військової частини НОМЕР_1 Командира військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_2 . Державна екологічна інспекція в Одеській області
про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач-1), Командира військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач-2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державної екологічної інспекції в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21 серпня 2014 року №97 «Про притягнення до повної матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Командира військової частини НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року №416 стосовно притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 5714, 95 грн.;

- зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 повернути кошти, у розмірі 5714, 95 грн., які були стягнуті на підставі наказу від 21 серпня 2014 року №97 Про притягнення до повної матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/2797/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 березня 2015 року.

У судовому засіданні 10 березня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державну екологічну інспекцію в Одеській області.

У зв`язку із залученням до участі у справі в якості третьої особи Державної екологічної інспекції в Одеській області, розгляд справи судом відкладений на 25 березня 2015 року.

Сторони в судове засідання 25 березня 2015 року не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

При цьому, судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з перебуванням позивача на виконання службових (бойових) завдань а Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об`єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що старший лейтенант ОСОБА_1 , командир роти охорони військової частини НОМЕР_2 , зарахований наказом Міністерства оборони України від 11 лютого 2014 року №08 у розпорядження начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20 березня 2014 року №61 виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 березня 2014 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 зарахованого для проходження служби до військової частини НОМЕР_1

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25 липня 2014 року №422 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року №416», з метою приведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року №416 «Про результати службового розслідування по факту списання з рахунків військової частини НОМЕР_2 суми 5714, 95 грн.» до вимог документів та недопущення його невірного трактування, пункт 1 вказаного наказу викладено в наступній редакції: «оголосити суму в розмірі 5714, 95 грн., яка підлягає стягненню з старшого лейтенанта ОСОБА_1 за шкоду заподіяну державі».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2014 року №97 «Про притягнення до повної матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 » притягнуто старшого офіцера співробітника групи відділу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди 5714, 95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані накази від 21 серпня 2014 року №97 та від 23 липня 2014 року №416, прийняті відповідачами протиправно, в порушення пунктів 3, 23, 29 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі». Крім того, позивач посилався на те, що відповідачами не було проведено бесіди за результатами службового розслідування, що дає підстави стверджувати, що останнім вчинено дії не у спосіб та порядок визначений чинним законодавством.

Відповідач-2 військова частини НОМЕР_2 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що Одеською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері за участю Державної екологічної інспекції в Одеський області проведено перевірку, в ході якої на території господарчого двору військової частини НОМЕР_2 , територія якого закріплена за ротою охорони, командиром якої був на той час старший лейтенант ОСОБА_1 , встановлено порушення, які викладені в акті перевірки, за наслідками якої складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено подання Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 02 вересня 2013 року, яким зобов`язано командування військової частини НОМЕР_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 у порушеннях вимог природоохоронного законодавства, в тому числі і колишнього командира роти охорони старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція в Одеській області письмових пояснень по суті позову не надала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового вирішення справи.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (далі по тексту -Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Відповідно до пункту 3 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пункту 8 Положення залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Випадки застосування до військовослужбовців повної матеріальної відповідальності обмежені та чітко визначені пунктом 13 Положення, а саме - застосування повної матеріальної відповідальності можливо, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до пункту 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Пунктом 19 Положення передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Згідно із пункту 23 Положення командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця чи призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

За змістом пункту 37 Положення матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Таким чином, зі змісту наведених норм законодавства можна зробити висновок, що притягненню військовослужбовця до матеріальної відповідальності має передувати проведення службового розслідування, яким будуть встановлені всі елементи, необхідні для настання такої відповідальності, зокрема, - факт заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправна поведінка особи, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, а також вина у заподіянні шкоди, й у разі наявності таких складових - виданий командиром (начальником) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, як знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19 квітня 2013 року №254 на роту охорони, командиром якої є старший лейтенант ОСОБА_1 , покладено обов`язок підтримання порядку та території господарчого двору та складської зони.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Московським Д.В. та старшим прокурором Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Бойком С.М. у присутності командира роти охорони ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та згідно з наказом Державної екологічної інспекції в Одеській області від 13 серпня 2013 року №967 проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства військової частини НОМЕР_3 .

Перевіркою встановлено несанкціоноване звалище побутових відходів, що призвело до порушення статті 96 Земельного кодексу України.

За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 21 серпня 2013 року, протокол огляду місця події від 21 серпня 2013 року та протокол про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2013 №001367.

У свою чергу, поданням Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 02 вересня 2013 року №3632 (вих.№13) зобов`язано командування військової частини НОМЕР_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 у порушеннях вимог природоохоронного законодавства, в тому числі і колишнього командира роти охорони старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Так, 05 вересня 2013 року Одеський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області подав позов до Господарського суду Одеської області про стягнення з Військової частини НОМЕР_2 збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки в розмірі 5714, 95 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16 січня 2014 року у справі №916/2321/13, рішення Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2013 року скасовано. Постановлено стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь Державного бюджету України, місцевих бюджетів Одеської обласної ради та Красно сільської ради із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок №0281 фонду охорони навколишнього природного середовища, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби в Одеській області за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами» по коду класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, 5714 грн. 95 коп. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23 червня 2014 року №356 проведено службове розслідування за фактом списання з рахунків військової частини НОМЕР_2 суми 5714, 95 грн.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 27 липня 2014 року, яким запропоновано притягнути старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі шкоди заподіяної державі на суму 5714, 95 грн. та направити матеріали до нового місця проходження військової служби.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 25 липня 2014 року №422 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 23 липня 2014 року №416», з метою приведення наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 23 липня 2014 року №416 «Про результати службового розслідування по факту списання з рахунків військової частини НОМЕР_3 суми 5714, 95 грн.» до вимог документів та недопущення його невірного трактування, пункт 1 вказаного наказу викладено в наступній редакції: «оголосити суму в розмірі 5714, 95 грн., яка підлягає стягненню з старшого лейтенанта ОСОБА_1 за шкоду заподіяну державі».

З урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20 березня 2014 року №61 про виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини НОМЕР_2 та наказу від 21 березня 2014 року №08Р про зарахування ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_2 направлено матеріали службового розслідування щодо притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі шкоди заподіяної державі на суму 5714, 95 грн.

Відповідно до пункту 29 Положення, якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди, то матеріали розслідування, дізнання, рішення органів попереднього слідства та суду або витяг з акта ревізії, перевірки, інвентаризації надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування, ревізії, перевірки чи інвентаризації на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) військової частини за новим місцем служби винної особи зобов`язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності.

Так, за результатами розгляду зазначених матеріалів, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 21 серпня 2014 року №97 «Про притягнення до повної матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 » притягнуто старшого офіцера співробітника групи відділу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди 5714, 95 грн.

Судом не береться до уваги посилання позивача, на порушення відповідачами вимог пункту 23 Положення щодо непроведення бесіди за результатами службового розслідування, як на підставу для скасування оскаржуваних наказів, оскільки на момент закінчення проведення службового розслідування, ОСОБА_1 був виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20 березня 2014 року №61 та направлений подальше проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

У свою чергу, командуванням військової частини НОМЕР_1 додаткове службове розслідування не проводилось , оскільки військовою частиною НОМЕР_2 було надіслано завірені копії матеріалів службового розслідування та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року «Про результати службового розслідування по факту списання з рахунків військової частини НОМЕР_2 суми 5714, 95 грн.», яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 вже було притягнуто до матеріальної відповідальності.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не оскаржуються дії відповідачів щодо неналежного прийняття оскаржуваних наказів.

З огляду на вищевикладене, відповідачем-1 встановлено причинно-наслідковий зв`язок між подією з приводу якою призначено службове розслідування та встановлено конкретні неправомірні дії старшого лейтенанта ОСОБА_1 , що спричинили заподіяння шкоди державі на загальну суму 5714, 95 грн.

Таким чином, згідно Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, шкода заподіяна державі підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи.

Враховуючи, що вина, причини та розмір шкоди, завданої старшим лейтенантом ОСОБА_1 , встановлені актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 21 серпня 2013 року, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16 січня 2014 року у справі №916/2321/13 та актом проведення службового розслідування за фактом списання з рахунків військової частини НОМЕР_2 суми 5714, 95 грн. від 27 липня 2014 року, суд доходить висновку, що відповідачі при винесення оскаржуваних наказів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття таких наказів.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник