Справа № 2а/0470/12776/12
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. К/800/55866/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року по справі № 2а/0470/12776/12

за позовом Комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання»

(далі - КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання»)

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі

м. Дніпродзержинська (далі - Управління)

про скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати рішення Управління від 7 лютого 2012 року: № 570, № 571, № 572 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, зобов'язавши останнього відобразити це в обліковій звітності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення норм діючого законодавства Управлінням прийнято рішення не окремо за кожний базовий звітний період, а таким чином, що кожне рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені включає в себе період, за який в іншому рішенні також застосовано фінансові санкції та нараховано пеню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року позов задоволено.

Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська від 7 лютого 2012 року №570, №571, №572 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання» зареєстровано в Управлінні як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідачем 7 лютого 2012 року прийняті рішення № 570, № 571, № 572 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, якими застосовано до КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання»:

за період з 20 січня 2010 року по 21 листопада 2011 року штраф у розмірі 54457,12 грн. та нараховано пеню у розмірі 97585,87 грн. (рішення № 570);

за період з 20 січня 2009 року по 30 вересня 2011 року штраф у розмірі 47685,26 грн. та нараховано пеню у розмірі 118642,22 грн. (рішення № 571);

за період з 22 вересня 2008 року по 22 лютого 2010 року штраф у розмірі 3936,88 грн. та нараховано пеню у розмірі 14447,81 грн. (рішення № 572).

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що оскільки позивачем несвоєчасно було сплачено страхові внески за період 20 січня 2009 року по 30 вересня 2011 року, то прийняті 7 лютого 2012 року відповідачем рішення № 570, 571, 572 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, якими до КП «Дніпродзержинське житлове об'єднання» застосовано штрафи та нараховано пеню, є законними та не підлягають скасуванню.

Однак, при розгляді даного спору судом апеляційної інстанції не взято до уваги наступного.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), який діяв до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) наведена вище норма матеріального права була виключена.

У той же час, згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки щодо правомірності нарахування Управлінням на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV позивачу штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду після 1 січня 2011 року.

Крім того, при розгляді даної справи судом не взято до уваги, що при застосуванні штрафних санкцій, Управлінням приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітній період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період. Кожне прийняте відповідачем спірне рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені включає в себе період, за який в іншому рішенні також застосовано фінансові санкції та нараховано пеню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування рішення суду апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.