Справа № 804/9055/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 рокусправа № 804/9055/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі №804/9055/14 за позовом Лівоборежного районного центру зайнятості м.Дніпропетровська до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2014 року Лівобережний центр зайнятості м.Дніпропетровська звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача незаконно отриманої допомоги по беробіттю в сумі 10111,66 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування посилається на те, що форма її вини є необережною, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення коштів, зважаючи на те, що пунктом 4 статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено обов'язок відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг унаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська із заявою про надання статусу безробітного та призначенням виплати допомоги по безробіттю відповідно до Закону України „Про зайнятість населення" та Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02 березня 2000 року №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ).

Наказом № НТ140115 Лівобережного районного центру зайнятості м.Дніпропетровська від 15 січня 2014 року відповідачу було надано статус безробітного та наказом №НТ140122 від 22 січня 2014 року призначено допомогу по безробіттю.

У відповідності до Закону України „Про зайнятість населення" та „Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62 з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку (перевірку) щодо визнання зайнятою особою ОСОБА_1

03 червня 2014 року за результатами перевірки складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідно до висновку якого встановлено, що відповідач зареєстрована в органах Пенсійного фонду України з 19 вересня 2008 року (основний КВЕД 74.11.1 Адвокатська діяльність) по теперішній час.

Наказом Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року № НТ140519 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з призначенням безробітному виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

04 червня 2014 року позивачем видано наказ № 375 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю відповідачу у розмірі 10111, 66 грн., а 05 червня 2014 року складено претензію № 2090, в якій відповідачу до сплати виставлена вказана сума, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку та отримана відповідачем 14 червня 2014 року.

За правилами частин 2 та 3 статті 36 Закону № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Поданою заявою про надання статусу безробітного, відповідач підтвердила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі, не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб'єктом підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, відповідачу не призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано Лівобережному центру зайнятості м.Дніпропетровська інформації щодо наявності у відповідача діючого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до статті 12 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Частиною 1 статті 13 Закону № 5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Підпунктом 14.226 пункту 14.1 статті 226 Податкового кодексу України визначено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до вищевикладеного законодавства, особа, яка має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, належить до осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто відноситься до зайнятого населення і не може бути визнана безробітною.

Не отримання доходу від адвокатської діяльності протягом певного часу за наявності діючого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, не може бути підставою для реєстрації особи як безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

Частиною 1 статті 45 Закону № 5076-VI передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 31 Закону № 1533-III визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 14 грудня 2000 року, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність наказів Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року № НТ140519 про припинення відповідачу виплати допомоги по безробіттю на підставі пункту 8 частини 1 статті 31 Закону № 1533-III та №375 від 04 червня 2014 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у розмірі 10111, 66 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі №804/9055/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров