Справа № 380/169/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/169/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравець О.А. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має інвалідність ІІ групи.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй такої допомоги за 2014 рік, яка була нарахована їй 12 серпня 2014 року та виплачена 17 жовтня 2014 року в сумі 120 гривень згідно постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ЧАЕС ІІ групи складає 5 мінімальних заробітних плат.

Між тим, зазначена допомога була виплачена позивачу у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Верховною Радою України 31 липня 2014 року до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були внесені зміни Законом України № 1622-VII, зокрема: доповнено Прикінцеві положення п.67, відповідно до якого встановлено, що у 2014 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закон України № 796-XII із наступними змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені зміни набрали законної сили з 03 серпня 2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для видів виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зміни до вищевказаної постанови в частині збільшення сум компенсації не вносились, внаслідок чого розмір щорічної допомоги залишився незмінним.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй допомоги на оздоровлення за 2014 рік після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а тому щорічна допомога йому була виплачена у відповідності до статті 48 Закону України № 796-XII.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги».

Щорічно, останній термін подання заяв щодо виплат - 25 грудня поточного року.

Між тим, позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила перерахувати йому суму щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до Закону України № 796-XII в розмірі 5 мінімальних заробітних плат лише 19 січня 2015 року, тобто після спливу кінцевого строку звернення.

Тобто, дії відповідача щодо не виплати у повному розмірі щорічної допомоги на оздоровлення є правомірними.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність доводів відповідача та суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання допомоги на оздоровлення в розмірі передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.