Справа № 820/19550/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 квітня 2015 р. № 820/19550/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Звягіна Я.І.,

представників сторін:

позивача - Дадикіної І.В.,

відповідача - Чуб С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" про накладення арешту на кошти, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд накласти адміністративний арешт на кошти відкритих банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" (, 61017, Харківська область, м. Харків, вул. Котлова, буд. 168), а саме: у банку ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО 300175, №2869, №2869, у банку ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" МФО 335946, №5001; у банку АТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, №9900.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що в.о. начальника Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято наказ №2378 від 29.10.2014 року "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НАГОЯ". При виході за податковою адресою відповідача: м. Харків, вул. Котлова, буд. 168, співробітникам контролюючого органу відмовлено у допуску їх до перевірки ТОВ "НАГОЯ", про що працівниками податкової інспекції складено акт від 31.10.2014 року №1234/20-33-22-03-07/36374046. Отже, в порушення приписів ст. 81 Податкового кодексу України позивача не допущено до проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ".

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною у судовому засіданні, де вказав, що позивачем порушено законодавчо визначений строк звернення з даним позовом до суду, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято наказ від 29.10.2014 року № 2378 "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НАГОЯ"" (а.с. 6).

Позивачем 29.10.2014 року складено направлення №1933, №1934 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "НАГОЯ", які видані ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 7-8).

30.10.2014 року головними державними ревізорами - інспекторами здійснено вихід за податковою адресою відповідача, та надано представнику відповідача за довіреністю Чуб С.В. для ознайомлення наказ №2378 від 29.10.2014 року та направлення на перевірку від 29.10.2014 року №1933, №1934, проте останній відмовився від отримання наказу та направлень, про що позивачем складено акт 1210/20-33-22-03-07/36374046 від 30.10.2014 року (а.с. 9-10).

Того ж дня, співробітниками Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області складено акт № 1211/20-33-22-03-07/36374046 від 30.10.2014 року "Про неможливість розпочати документальну виїзну перевірку ТОВ "НАГОЯ" ()" (а.с. 11-12).

31.10.2014 року головними державними ревізорами - інспекторами Хоменко А.А. та Кандибою М.Л. складено акт №1234/20-33-22-03-07/36374046 "Про відмову у допуску до проведення документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ "НАГОЯ" () (а.с. 13-14).

У вказаному вище акті зазначено, що представнику відповідача за довіреністю Чуб С.В. надавався для ознайомлення наказ №2378 від 29.10.2014 року, який він отримав, про що здійснено запис у даному наказі. Однак, від вчинення запису про ознайомлення з направленням на проведення перевірки від 29.10.2014 року №1933, №1934 відмовився, в допуску до перевірки відмовив. В результаті чого позивачем складено акт №1235/20-33-22-03-07/36374046 від 31.10.2014 року "Про неможливість розпочати документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "НАГОЯ" ()" (а.с. 15-16).

Судовим розглядом встановлено, що в.о. начальника Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 04.11.2014 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Однак, до ТОВ "НАГОЯ" не було застосовано адміністративний арешт майна, оскільки, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2014 року відмовлено у прийнятті подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, у підстав існуванням спору про право.

Також, судом встановлено, що відповідачем оскаржено у судовому порядку наказ від 29.10.2014 року №2378 "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НАГОЯ"".

Суд зауважує, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року, залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року, у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" про визнання протиправними дій та скасування наказу відмовлено (а.с. 65--69).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, судовим рішенням у справі за позовом ТОВ "НАГОЯ" вже був встановлений факт не допуску посадових осіб та підтверджено правомірність наказу від 29.10.2014 року №2378 "Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ "НАГОЯ"", враховуючи положення ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення контролюючий орган в такому разі не приймає.

Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з якою арешт може бути накладено контролюючими органами на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить контролюючому органу, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення податкового органу.

Також розрізняється порядок зняття арешту, накладеного на майно платника податків, та арешту коштів на рахунках платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України ); 2) або на підставі рішення контролюючого органу про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли такому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України ).

У свою чергу, звільнення від арешту коштів на рахунках платника податків відповідно до абзацу третього пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України відбувається за рішенням того ж самого органу, який наклав відповідний арешт, тобто за рішенням суду. Рішення контролюючий орган у такому разі не приймає.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Аналогічну позицією займає і Вищий адміністративний суд України в листі від 29.04.2013 року № 642/12/13-13 "Щодо застосування адміністративного арешту коштів".

Враховуючи те, що відповідач відмовився від допуску до перевірки працівників позивача, які мали законні підстави для проведення перевірки, то суд вважає за можливе застосувати арешт коштів на рахунках платника податків.

Судом встановлено, що відповідач має відкриті рахунки у банківських установах: ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО 300175, р/р №2869, №2869, №2869; АТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, №9900; ПАТ "КБ"ПІВДЕНКОМБАНК", МФО 335946, №5001.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюються у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 183-3, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" про накладення арешту на кошти - задовольнити у повному обсязі.

Накласти адміністративний арешт на кошти відкритих банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "НАГОЯ" (, 61017, Харківська область, м. Харків, вул. Котлова, буд. 168), а саме: у банку ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО 300175, №2869, №2869, у банку ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" МФО 335946, №5001; у банку АТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, №9900.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2015 року.

Суддя М.О. Лук`яненко