Справа № 825/1068/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/1068/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

від відповідачів Назаренко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області, Головного управління юстиції у Чернігівській області неправомірною, скасування постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області Білогруда Ігоря Миколайовича про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015, зобов'язання відповідачів вжити передбачених законом заходів для примусового виконання вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.02.2010 у кримінальній справі № 1-8/2010 про стягнення з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5240,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 40000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається:

- 28 серпня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44534904;

- 14 жовтня 2014 року державним виконавцем направлено запити до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи;

- 05 листопада 2014 року державним виконавцем направлено запит до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування;

- 14 листопада 2014 року державному виконавцю надійшло повідомлення відділу держземагентства у Бахмацькому районі Чернігівської області щодо реєстрації земельних ділянок, які перебувають у власності громадян.

Тобто, з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем були вчинені тільки вищезазначені виконавчі дії, а з 14 листопада 2014 року і до 12 березня 2015 року (винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчі дії державним виконавцем взагалі не вчинялись.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 березня 2015 року вказано, що боржником частково сплачено 600,00 грн. Однак, позивач зазначає, що йому було сплачено тільки 100,00 грн.

Крім того, головне управління юстиції в Чернігівській області не виконало вимоги ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну виконавчу службу», одже на думку позивача допустило бездіяльність.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача 1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а. с. 51-53), в яких зазначено, що відповідно до п. 1 Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 № 549/5 (далі - Положення) управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є структурним підрозділом головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління юстиції), що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України).

Так, згідно даного положення, зокрема п. 4.1 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції; п. 4.5 здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; п. 4.6 здійснює аналітичне, інформаційне та методологічне забезпечення роботи відділу примусового виконання рішень, відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції; п. 4.7 забезпечує ведення обліково-статистичної звітності відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, контролює її ведення, узагальнює та аналізує стан виконання рішень державними виконавцями; п. 4.10 розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із діяльністю ДВС України, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.

Відповідно до п. 6.4 Управління має право здійснювати перевірку роботи відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції.

За період перебування виконавчого документу на виконанні у відділі від боржника звернень (скарг) щодо виконання рішення суду не надходило, що підтверджується алфавітними покажчиками за 2014-2015 роки.

З метою реалізації вказаних повноважень управління державної виконавчої служби здійснює перевірки відділів державної виконавчої служби (номенклатурна справа № 02-08), надає методичні рекомендації (номенклатурна справа № 02-03), проводить оперативні наради за участю начальників відділів державної виконавчої служби, розглядає звернення та скарги громадян щодо виконання рішень судів та інших органів.

Так, пунктом 10.5 рішення розширеного засідання колегії Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 19.02.2015 поставлено завдання начальникам відділів державної виконавчої служби районних, міського, міськрайонних управлінь юстиції усунути порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків проведення виконавчих дій.

Також, 14.01.2015 управлінням державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області проведено нараду за підсумками роботи органів державної виконавчої служби Чернігівської області у 2014 році, де також вказано на дотримання строків здійснення виконавчих проваджень, визначених ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

З метою виконання п. 4.7 Управління забезпечує ведення обліково-статистичної звітності шляхом витребування з відділів та формування річних та піврічних звітів за формою Ф-1, затвердженою наказом Державної виконавчої служби України від 21.12.2011 № 66/2, де однією з граф є «кількість документів, по яких закінчився термін виконання, передбачений законом».

З урахуванням вищевикладеного відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби бахмацького районного управління юстиції Білогрудом І.М. (відповідач 1) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 21), у відповідності до виконавчого листа по справі № 1-8/2010 (а. с. 18-19), виписаного на підставі вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.02.2010 по справі № 1-8 2010 року (а. с. 15-17).

12.03.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби бахмацького районного управління юстиції Білогрудом І.М. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а. с. 11), згідно якої вжитими державним виконавцем заходами майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено. Частково сплачено боржником 600,00 грн (а. с. 41-43).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

При цьому, згідно частини 1 статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права та обов'язки державного виконавця визначені статтею 11 Закону № 606-XIV, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені норми свідчать, що державний виконавець зобов'язаний забезпечити реальне виконання виконавчого документа шляхом своєчасного і в повному обсязі виконання виконавчих дій.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. Закону № 606-XIV у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною першою статті 20 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно з частиною п'ятою статті 20 Закону № 606-XIV у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 4 статті 47 Закону № 606-XIV про повернення стягувачу виконавчого документа та авансованого внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим законом.

Пунктом 10 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Частиною третьою статті 49 Закону № 606-XIV встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування чи роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, за вибором стягувача. При цьому, якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження, зокрема, про зміну місця перебування майна боржника, якщо місце перебування не відноситься до території на яку поширюється компетенція державного виконавця, він виносить постанову про закінчення виконавчого провадження та направляє виконавчий документ за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону № 606-XIV у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, що мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, державний виконавець зобов'язує їх продати протягом семи днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу.

Згідно частини 1 ст. 55 Закону № 606-XIV державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

На спростування доводів позивача про бездіяльність Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області при здійсненні виконавчого провадження суду надано наступні документи: відповідь на запит від центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Бахмач, Бахмацького, Борзнянського, Коропського, Талалаївського районів від 16.11.2014 № 567, згідно якої транспортних засобів за ОСОБА_5 не значиться (а. с. 72), відповідь на запит від державного агентства земельних ресурсів України головного управління держземагентства у Чернігівській області відділу держземагентства у Бахмацькому районі Чернігівської області від 13.11.2014 № 06-15/10365, згідно якої інформація щодо реєстрації земельних ділянок, які перебувають у власності ОСОБА_5 - відсутня (а. с. 23), відповідь на запит від Пенсійного фонду України від 14.10.2014, згідно якої інформація щодо працевлаштування або про останнє місце роботи ОСОБА_5 - відсутня (а. с. 24), акт державного виконавця від 11.03.2015 складений за участі понятих, згідно якого майно що належить боржнику і підлягає опису не виявлено (а. с. 37), відповідь на запит від Державної податкової служби від 04.03.2015, згідно якої ОСОБА_5 не перебуває на податковому обліку (а. с. 38), відповідь на запит від Державної податкової служби від 04.03.2015, згідно якої інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а. с. 39), інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2015, згідно якої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно ОСОБА_5 відомості відсутні (а. с. 40).

Крім того, на спростування доводів позивача про сплату йому лише 100,00 грн, а не 600,00 грн, як зазначено у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015, суду надано копії квитанцій від 12.03.2015 на суму 100,00 грн (а. с. 41), від 22.11.2014 на суму 150,00 грн (а. с. 42), від 15.02.2015 на суму 150,00 грн (а. с. 43), від 15.02.2013 на суму 200,00 грн (а. с. 43).

З урахуванням вищенаведеного дії відповідача 1 відповідають всім вищезазначеним нормам, а отже позовні вимоги позивача до відповідача 1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі організують виконання законів і здійснюють керівництво управліннями державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними відділами державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції, координують і контролюють їх діяльність; організують професійну підготовку та атестацію державних виконавців; розглядають скарги на дії державних виконавців; заохочують за успіхи в роботі і накладають стягнення за порушення трудової дисципліни; здійснюють матеріально-технічне забезпечення державної виконавчої служби; організують виконання рішень відповідно до закону, надають рекомендації щодо виконання державними виконавцями рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 10 вказаного Закону контроль за діяльністю працівників органів державної виконавчої служби здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Відповідно до підпункту 4.33 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань організовує через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України.

Згідно п. 1 Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 № 549/5 (далі - Положення), управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є структурним підрозділом головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління юстиції), що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України). Відповідно до:

- п. 4.1 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції;

- п. 4.5 здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями;

- п. 4.6 здійснює аналітичне, інформаційне та методологічне забезпечення роботи відділу примусового виконання рішень, відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції;

- п. 4.7 забезпечує ведення обліково-статистичної звітності відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, контролює її ведення, узагальнює та аналізує стан виконання рішень державними виконавцями;

- п. 4.10 розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із діяльністю ДВС України, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг;

- п. 6.4 має право здійснювати перевірку роботи відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача 2 також не підлягають задоволенню, з урахуванням вищевикладених норм та з огляду на наступне.

За період перебування виконавчого документу на виконанні у відділі від боржника звернень (скарг) щодо виконання рішення суду не надходило, що підтверджується алфавітними покажчиками за 2014-2015 роки (а. с. 61-64).

З метою реалізації вказаних повноважень управлінням державної виконавчої служби здійснюються перевірки відділів державної виконавчої служби (номенклатурна справа № 02-08), надає методичні рекомендації (номенклатурна справа № 02-03), проводить оперативні наради за участю начальників відділів державної виконавчої служби, розглядає звернення та скарги громадян щодо виконання рішень судів та інших органів.

Так, пунктом 10.5 рішення розширеного засідання колегії Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 19.02.2015 поставлено завдання начальникам відділів державної виконавчої служби районних, міського, міськрайонних управлінь юстиції усунути порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків проведення виконавчих дій, що підтверджується наявними матеріалами справи (а. с. 55-60).

Також, 14.01.2015 управлінням державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області проведено нараду за підсумками роботи органів державної виконавчої служби Чернігівської області в 2014 році, де також вказано на дотримання строків здійснення виконавчих проваджень, визначених ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується наявними матеріалами справи (а. с. 54-58).

З метою виконання вимог вищезазначеного п. 4.7 управління забезпечує ведення обліково-статистичної звітності шляхом витребування з відділів та формування річних та піврічних звітів за формою Ф-1, затвердженою наказом Державної виконавчої служби України від 21.12.2011 № 66/2, де однією з граф є «кількість документів, по яких закінчився термін виконання, передбачений законом».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Отже, відповідачі, як суб'єкти владних повноважень в повній мірі довели правомірність своїх дій та рішень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан