Справа № 623/433/14-а
Суддя: Піддубний І. А.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/433/14-а
Номер провадження 2-а/623/37/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі судді Піддубного І.А.,

при секрктарі Довгополій І.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова Олександра Андрійовича, голови постійної депутатської комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокіна В.В. про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова Олександра Андрійовича про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив:

· Визнати бездіяльність Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова О.А., яка полягає у порушенні Конституції та Законів України, що виявилась у не розгляді моїх, ОСОБА_2, неодноразових звернень, з питання поновлення трудових прав порушених Ізюмською міською радою, Ізюмським міським головою Божковим О.А., внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, не прийнятті належних рішень, неправомірною.

· Визнати неправомірною діяльність голови постійної комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокіна Володимира Володимировича, яка полягає у порушенні Конституції та Законів України, що виявилась в організації прийняття рішень профільною комісією «про недоцільність розгляду Ізюмською міською радою» питань стосовно поновлення, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», моїх прав, порушених Ізюмською міською радою, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, з метою сприяння незаконній діяльності голови Ізюмської міської організації партії регіонів Ізюмському міському голові Божкову О.А.

· Зобов'язати Ізюмську міську раду Харківської області на наступній черговій сесії Ізюмської міської ради, за моїми попередніми зверненнями, розглянути питання про поновлення, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» моїх прав, порушених Ізюмською міською радою та прийняти належне рішення з даного питання; забезпечити можливість моєї участі у процесі підготовки та прийняття рішень, за результатами розгляду моїх звернень, в тому числі під час розгляду постійними депутатськими комісіями Ізюмської міської ради та сесією Ізюмської міської ради.

· Зобов'язати Ізюмського міського голову Божкова О.А., забезпечити, в порядку встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом Ізюмської міської ради 6 скликання, підготовку, узгодження та винесення на розгляд чергової сесії Ізюмської міської ради проекту рішення Ізюмської міської ради, за наслідками розгляду моїх, ОСОБА_2, звернень з питань щодо поновлення, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», моїх, ОСОБА_2, прав, порушених Ізюмською міською радою внаслідок незаконних дій органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

· Зобов'язати, голову постійної комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокіна В. В., у відповідності до повноважень постійної комісії підготувати і подати на розгляд Ізюмської міської ради, пропозиції щодо поновлення моїх прав порушених Ізюмською міською радою, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду.

· Зобов'язати, Ізюмську міську раду Харківської області, Ізюмського міського голову Божкова О.А., голову постійної комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокіна В. В., принести мені офіційне вибачення в друкованих ЗМІ (міськрайонний газеті «Обрії Ізюмщини») і надати мені поштою екземпляр друкованого ЗМІ з офіційними вибаченнями на мою адресу.

· Стягнути в солідарному порядку з Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова О.А., голови постійної комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокіна В.В., на його користь компенсацію за нанесену моральну шкоду у сумі 50,00 тис. грн. (п'ятдесят тисяч грн.).

· Стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області на його, користь збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 10 посадових окладів, станом на жовтень 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що Ізюмською міською радою не розглянуто його звернення та не прийнято належного рішення, щодо його поновлення, у відповідності до статті 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

Рішенням Ізюмської міської ради № 2551 від 12.09.2009 року за результатами розгляду припису Ізюмського міжрайонного прокурора Харківської області від 11.09.2008 року, ОСОБА_2 було звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства за недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст.16 Закону України «Про державну службу», що були встановлені постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 18 серпня 2008 року.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 16.12.2009 року постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 18 серпня 2008 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за п «г» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України, голови Ізюмської міської ради Харківської області Божкова О.А. про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди штраф у сумі 425 грн., втрачений заробіток в сумі 88385 грн. та у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що позивача у зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу було звільнено із займаної посади та він має право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відстороненням від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, а також наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

Жодне із звернень позивача ОСОБА_2 до відповідача - Ізюмської міської ради з питання поновлення його на посаді чи надання іншої відповідної роботи, внаслідок порушення встановленого порядку Законами України «Про звернення громадян», «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом Ізюмської міської ради Харківської області 6 скликання, не було розглянуто, належного рішення Ізюмською міською радою не прийнято.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, місце, та час розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву і просив розглядати справу без його участі.

Відповідачі в судове засідання неодноразово не з'являються, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, а тому суд розглядає справу без участі відповідачів на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В суді встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області - працював на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства з 05.05.2006 р. на підставі рішення № 0006 1сесії Ізюмської міської ради 5 скликання від 29.04.2006р. та розпорядження № 098-К по виконкому Ізюмської міської ради від 04.05.2006 року.

12.09.2008 року на виконання припису Ізюмського міжрайонного прокурора Харківської обл. № 1742 від 11.09.2008 р., «Про усунення порушень вимог Закону України «Про державну службу» рішенням Ізюмської міської ради Харківської області 44 сесії 5 скликання № 2551 ОСОБА_2 було звільнено від займаної посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства за недотримання вимог, пов'язаних із проходженням державної служби, передбачених ст. 16 Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення було прийняте за результатами розгляду припису Ізюмського міжрайонного прокурора Харківської області від 11.09.2008 року, яким зобов'язано в. о. Ізюмського міського голови вирішити питання про припинення повноважень першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_2

При цьому, в обґрунтування припису прокурор послався на те, що постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.08.2008 року позивач був визнаний винним у порушенні спеціальних обмежень відносно державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, передбачених п. "г" ч.1 ст.5 Закону України "Про боротьбу з корупцією".

Фактично позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку з притягненням останнього до адміністративної відповідальності за корупційні діяння.

Разом з тим, постановою апеляційного суду Харківської області від 16.12.2009 року постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 18 серпня 2008 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за п. «г» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку з яким відбулося відсторонення позивача від роботи, було визнано незаконним, а відтак, позивач має право на поновлення на посаді на підставі ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України, голови Ізюмської міської ради Харківської області Божкова О.А. про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, встановлено наявність у позивача права на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Розглядаючи питання правомірності дій відповідача при розгляді звернень позивача від 23.05.2013 року, 05.09.2013 року та 01.10.2013 року з питань поновлення прав, порушених Ізюмською міською радою внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, суд врахував наступні норми законодавства.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, а також, ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Преамбулою Закону України "Про звернення громадян" закріплено сферу дії закону, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Під зверненнями громадян, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Статтею 4 зазначеного вище Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, віднесено такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" зазначено, що, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

За приписами статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

У ч.4 ст.15 Закону №393/96-ВР закріплено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України рішення суб'єктів владних повноважень повинні прийматися (вчинятися) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу відповідей № 315 від 01.07.2013 року, № 4868 від 04.10.2013 року та № 483 від 08.11.2013 року вбачається, що відповідні положення ст. 2 КАС України Ізюмською міською радою Харківської області, Ізюмським міським головою Божковим О.А. при наданні відповіді на звернення ОСОБА_2 від 23.05.2013 року, 05.09.2013 року та 01.10.2013 року не були дотримані в повному об'ємі.

Суд вважає, що дані відповіді є неналежними, оскільки не відповідають вимогам ст.19 Закону України "Про звернення громадян".

Відтак, судом встановлено порушення відповідачем встановлених законодавством вимог до розгляду звернення та надання відповіді на звернення громадян.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (надалі за текстом - «Закон № 280/97-ВР») система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно частини 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до п.1, 9 та п.18 ч.4 та ч.5 ст.42 Закону № 280/97-ВР , сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань; Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Виходячи з цього, відповідач - Ізюмський міський голова Божков О.А., у виконання вимог законодавства та наданих їй повноважень повинен був вжити всіх заходів для розгляду Ізюмською міською радою Харківської області та надання своєчасних та обґрунтованих відповідей на заяви позивача від 23.05.2013 року та 01.10.2013 року.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 11, 15 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання;утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради; заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує; заслуховування повідомлень депутатів про роботу в раді, виконання ними доручень ради; скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Стосовно посилання відповідача на відсутність підстав для розгляду ним звернень позивача, у зв'язку з направленням таких звернень на ім'я постійних комісій Ізюмської міської ради Харківської області суд вказує, що не приймає ці посилання з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 47 Закону № 280/97-ВР постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. За частинами 4, 6 статті 47 Закону № 280/97-ВР постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Постійні комісії за дорученням ради, голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради або за власною ініціативою вивчають діяльність підзвітних і підконтрольних раді та виконавчому комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради органів, а також з питань, віднесених до відання ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності та їх посадових осіб, подають за результатами перевірки рекомендації на розгляд їх керівників, а в необхідних випадках - на розгляд ради або виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради; здійснюють контроль за виконанням рішень ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

За частинами 8, 10 статті 47 Закону № 280/97-ВР організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії. Голова комісії скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами, організує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії. У разі відсутності голови комісії або неможливості ним виконувати свої повноваження з інших причин його функції здійснює заступник голови комісії або секретар комісії. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії.

За частиною 18 статті 47 Закону № 280/97-ВР постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що до повноважень постійних комісій ради не належить вирішувати питання щодо поновлення позивача на посаді першого заступника міського голови, звільненого за рішенням Ізюмської міської ради, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду. Таким чином, передача на розгляд постійних комісій міської ради звернень позивача з даного питання є порушенням вимог статей 7 та 19 Закону № 393/96-ВР та Закону № 280/97-ВР.

Відтак судом встановлено порушення відповідачами встановлених законодавством вимог законодавства, щодо розгляду та вирішення питання про поновлення позивача на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як визначено статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що представником відповідачів не надано суду доказів того, що Ізюмська міська рада Харківської області, Ізюмський міський голова Божков О.А., голова постійної депутатської комісії Ізюмської міської ради з питань законності, правопорядку та депутатської діяльності Мацокін В.В. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо та з дотриманням принципу рівності перед законом, під час розгляду звернень позивача, з питання порушення його прав Ізюмською міською радою, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Тому, позовні вимоги про зобов'язання Ізюмського міського голову Божкова О.А. забезпечити підготовку та узгодження належного проекту рішення міської ради з питання поновлення прав позивача, порушених Ізюмською міською радою, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, та зобов'язання Ізюмської міської ради Харківської області розглянути на наступній сесії питання про поновлення прав позивача ОСОБА_2, порушених Ізюмською міською радою, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача - Ізюмської міської ради суми відшкодування упущеної вигоди в розмірі 10 посадових окладів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Це кореспондується з положеннями ч. 2 статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що саме внаслідок протиправних дій Ізюмської міської ради, не було допущено своєчасного розгляду звернень позивача, його поновлення на посаді першого заступника міського голови, що на даний час унеможливлює отримання позивачем встановленої законом одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги в частині відшкодування нанесеної шкоди (упущеної вигоди) в розмірі 10 посадових окладів, підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині частково.

Так, стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.п.3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За приписами ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, позивач просить суд стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Суд погоджується з тим, що внаслідок не розгляду Ізюмською міською радою питання про поновлення трудових прав позивача ОСОБА_2 без законних підстав, позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що останній зазнав фізичних, душевних, психічних страждань, був позбавлений можливості заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Натомість, розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 50 000 грн., на думку суду, є явно завищеним та таким, що не буде відповідати характеру спричиненої шкоди.

Відтак, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача, на відшкодування моральної шкоди, 5 000 гривень.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 40, 43, 46, 55, 56 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 9, 10-18, 71-72, 94, 99, 100, 122, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова О.А., яка полягає у не розгляді неодноразових звернень ОСОБА_2, з питання поновлення трудових прав, порушених Ізюмською міською радою, Ізюмським міським головою Божковим Олександром Андрійовичем, внаслідок незаконних дій органів досудового слідства і прокуратури та не прийнятті належних рішень, неправомірною.

Зобов'язати Ізюмську міську раду Харківської області на наступній черговій сесії Ізюмської міської ради розглянути, за попередніми зверненнями ОСОБА_2, питання про поновлення, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» його трудових прав, порушених Ізюмською міською радою та прийняти належне рішення з даного питання.

Зобов'язати Ізюмського міського голову Божкова О.А. забезпечити, в порядку встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом Ізюмської міської ради 6 скликання, підготовку, узгодження та винесення на розгляд чергової сесії Ізюмської міської ради проекту рішення Ізюмської міської ради, з питання поновлення, у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», трудових прав ОСОБА_2, порушених Ізюмською міською радою.

Стягнути в солідарному порядку з Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови Божкова О.А. на користь ОСОБА_2 компенсацію за нанесену моральну шкоду у сумі 5000 грн. (п'яти тисяч грн.).

Стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 нанесену незаконними діями шкоду (упущену вигоду) в розмірі 10 посадових окладів.

Стягнути з Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 73,08 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а якщо постанова була проголошена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: підпис І.А. Піддубний.

Копія вірна. Суддя:

Секретар:

Постанова не набрала чинності.