Справа № 554/18182/14-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р.Справа № 554/18182/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.01.2015р. по справі № 554/18182/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність дії управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо не поновлення виплати пенсії за віком;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві поновити виплату пенсії за віком з 21.08.2011 року в розмірах відповідно чинного законодавства.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.01.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1, яка постійно проживає за межами України - в Державі Ізраїль, - протиправною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві поновити та виплачувати з 21 серпня 2014 року пенсію за віком ОСОБА_1, яка постійно проживає за межами України - в Державі Ізраїль.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 19.01.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовної заяви.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка постійно проживає за межами території України в країні Ізраїль, що підтверджується копією паспорта (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із записів у трудовій книжці, позивачка з 1953 року по 1990 рік працювала на території України (а.с. 6-12).

В 2003 році ОСОБА_1 виїхала з України до держави Ізраїль на постійне місце проживання.

21.08.2014 року позивачка через представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії у зв'язку із прийняттям Конституційним судом України рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким визнано недійсними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4).

Відповідач у своєму листі від 03.09.2014 року за № 11847/09-11 відмовив позивачці у поновленні пенсії та повідомив, що порядок подання документів про поновлення виплати пенсії в межах України визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (а.с. 3)

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм діючого законодавства, позивач має права на поновлення виплати пенсії з 21.08.2014 року, тобто з моменту звернення до управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивачка проживаючи в державі Ізраїль, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України не допускає обмеження права на соціальний захист за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч.3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» виплата пенсій за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, за весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором країни, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначена пенсія з 18.11.1988 року (а.с. 5).

Згідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду від 07.10.2009 року у справі № 1- 32/2009 (25-рп/2009) за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», зазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнані неконституційними.

В п. 3 та п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009р. № 1-32/2009 (25-рп/2009) суд звертає увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність та саме з цієї дати громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, мають право на отримання пенсії в Україні, окрім пенсіонерів - громадян України, які виїхали на постійне місце проживання до держав, з якими Україною укладені відповідні міжнародні договори.

З аналізу наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у зв'язку з наявністю рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. по справі № 1-32/2009 (25- рп/2009), яким було визнано неконституційними положення п. 2 ч. 1, 49 та другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що в свою чергу є підставою для відновлення виплати пенсії, відповідачем неправомірно було відмовлено у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

На даний час порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі по тексту - Порядок).

В ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

При поновленні виплати раніше призначеної пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа додає:

а) документи про страховий стаж, який не врахований у пенсійній справі, після призначення пенсії за період роботи до 01.01.2004 (за період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3);

б) довідку про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3;

в) документи про виникнення обставин, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміни кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Таким чином, поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, із урахуванням додатково наданих документів.

Надання документів про місце проживання, реєстрації особи вказаним пунктом не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що відповідач безпідставно обгрунтував відмову в поновленні пенсії невиконанням позивачем вимог пп.4 п. 2.1 розд. ІІ Порядку, оскільки приписи вказаної норми містять перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії, а позивач звернувся з заявою про поновлення виплати пенсії.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі, що відповідач відмовив в поновленні пенсії через ненадання позивачем документів, що підтверджують наявність у позивача громадянства України, оскільки така підстава не зазначена у листі-відмові від 03.09.2014 р., доказів щодо відсутності у позивача громадянства України відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 7, 20, 28 Закону України «Про громадянство» проживання або тимчасове перебування громадянина України за межами держави не припиняє його українського громадянства. Останнє втрачається, якщо громадянин добровільно набув громадянство іншої держави, однак його належність до іноземної громадянства не визнається до прийняття рішення про втрату громадянства України, що входить до компетенції Президента України.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.01.2015р. по справі № 554/18182/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.
Судді Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 14.04.2015 р.