Справа № 173/97/14-а (6-а/173/1/2015)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 рокусправа № 173/97/14-а (6-а/173/1/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у справі №173/97/14-а; 6-а/173/1/2015
за позовом до заявник подання: про ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області в особі Відділу примусового виконання рішень стягнення заборгованості за державною та додатковою пенсією по інвалідності, -
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у справі 173/97/14-а; 6-а/173/1/2015 у задоволенні подання Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області в особі Відділу примусового виконання рішень (далі по тексту - Заявник) про зміну порядку і способу виконання постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 року у справі № 173/97/14-а, 2-а/173/8/2014 за позовом ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за державною та додатковою пенсією по інвалідності , як особі, віднесеній до 1 категорії та інваліда 3 групи, та як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - відмовлено. (т. 2 а.с.77-79)

Ухвала мотивована тим, що не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення, з огляду на те, що Заявником не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у справі 173/97/14-а; 6-а/173/1/2015 та прийняти нову, якою змінити спосіб і порядок виконання постанови суду. (т.2, а.с.81-82)

В обґрунтування апеляційних вимог Позивач зазначив, що судом першої інстанції не враховано положення ст.ст. 263,267 КАС України, ст.ст. 2,3,6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011р. зі змінами та змісту роз'яснювального листа ВАСУ № 846/12/13-13 від 13.06.2013р., оскільки ці вимоги мають виключно процесуальний характер, тому суд першої інстанції повинен був їх задовольнити.

Позивачі, Відповідач та Заявник про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року у справі № 173/97/14-а, № 2-а/173/8/20147, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії по інвалідності, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших, ніж передбачено ст. 50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заборгованість державної пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності у розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.1991 року за періоди з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по додатковій пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності у розмірі, передбаченому ст..50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «від 19.12.1991 року за періоди 01 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007року та за період з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року. В решті позовних вимог -відмовлено. (т. 2, а.с. 11-14)

22 січня 2015 року Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області звернулось до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в порядку ст. 263 КАС України. (т.2, а.с. 66-67)

У відповідності до ч. 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Проаналізувавши резолютивну частину постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року у справі № 173/97/14-а; 2-а/173/8/2014 та наведені процесуальні норми, приходить до висновку, що зобов'язання, покладені на Відповідача судом, є позовними вимогами, як обраним Позивачем видом захисту порушених прав, які суд задовольнив.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області звернувшись до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області фактично просило змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті заявлених позовних вимог і вирішити позовну вимогу про стягнення коштів.

Колегія суддів, наголошує на відмінності позовної вимоги, як обраного судом виду захисту порушених прав Позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, що унеможливлює зміни судового рішення за відсутності на це процесуальних повноважень.

Вищевикладена позиція суду апеляційної інстанції, у відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, узгоджується з постановою Верховного суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-394а14.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, ухвала суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення прийнято без порушення норм процесуального права, і тому ухвалу суду першої інстанції від 02 лютого 2015 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,199,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у справі 173/97/14-а; 6-а/173/1/2015 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено -06 квітня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна