Справа № 804/2238/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2015 р. Справа № 804/2238/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
представника позивача : Василюка М.О.
представника відповідача: Гагарського А.П.
розглянувши у відритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паттерн» до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.
Допитаний в якості свідка директор підприємства ОСОБА_4 підтвердив реальність здійснених угод та зазначив, що підприємством не було вчинено порушень податкового законодавства.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідка, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Паттерн» знаходиться на податковому обліку в Верхньодніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Правомірність податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Згідно статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче за звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на етиловий спирт, що використовується виробниками-субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
У відповідності до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для висновків про порушення норм податкового законодавства та прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання продукції (робіт, послуг) у ТОВ «Сіндар Тур», ТОВ «Анріон» та ТОВ «Український центр послуг» з огляду на відсутність в них належним чином оформлених паперових носіїв, та як наслідок непідтвердженість факту здійснення господарських операцій стосовно її подальшої реалізації покупцям та правомірність визначення суми податкового зобов'язання від такої реалізації.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій зазначених контрагентів з позивачем, у останнього не виникає податкових зобов'язань та відсутнє право на податковий кредит.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.07.2014 року позивачем ТОВ «НВП «Паттерн» (Замовник) було укладено договір з ТОВ «Сіндар Тур» (Виконавець) за №0107/45.
Відповідно зазначеного договору Виконавець надає Замовнику послуги по виготовленню, механічній обробці чавунного та стального лиття, збірці деталей.
На виконання умов договору №0107/45 між ТОВ «НВП «Паттерн» та ТОВ «Сіндар Тур» було підписано акти здачі-прийняття за №№ОУ-0000060, ОУ-0000061, ОУ-0000062, ОУ-0000063, ОУ-0000064, ОУ-0000065, ОУ-0000066, ОУ-0000067, ОУ-0000068, ОУ-0000069, ОУ-0000070, ОУ-0000071; рахунки-фактури за №СФ-010745, СФ-010748, СФ-010749, СФ-040747, СФ-090714, СФ-090750, СФ-100751, СФ-110752, СФ-140753, СФ-170755, СФ-180754, СФ250756 та податкові накладні за №№87 від 01.07.2014 року всього на суму 32 750,00 грн., в тому числі ПДВ 5 458,33 грн, №88 від 01.07.2014 року всього на суму 23 304,00 грн., в тому числі ПДВ 3883,99 грн., №89 від 01.07.2014 року всього на суму 3 339,00 грн. в тому числі ПДВ 556,50 грн., №90 від 04.07.2014 року всього на суму 750,00 грн., в тому числі ПДВ 125,00 грн., №91 від 07.07.2014 року всього на суму 9 274,00 грн., в тому числі ПДВ 1 545,67 грн., №92 від 09.07.2014 року всього на суму 29 958,00 грн., в тому числі ПДВ 3 993,00 грн., №93 від 10.07.2014 року всього на суму 5 334,00 грн., в тому числі ПДВ 889,00 грн., №94 від 11.07.2014 року всього на суму 29 480,00 грн., в тому числі ПДВ 4 913,33 грн., №95 від 14.07.2014 року всього на суму 15 250,00 грн., в тому числі ПДВ 2 541,67 грн., №96 від 17.07.2014 року всього на суму 5 767,00 грн., в тому числі ПДВ 961,16 грн., №97 від 18.07.2014 року всього на суму 14 750,00 грн., в тому числі ПДВ 2458,33 грн., №98 від 25.07.2014 року всього на суму 10 741,00 грн., в тому числі ПДВ 1 790,17 грн.,
Сума податку на додану вартість у розмірі 29 116,17 грн. за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за липень 2014 року.
Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до перевірки платіжними дорученнями та наданими до судового засідання банківськими виписками.
Отримані від ТОВ «Сіндар Тур» товарно-матеріальні цінності було використано позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується договорами між ТОВ «НВП «Паттерн» та замовниками ПАТ «ДніпроГидроМаш» та ТОВ «Черкасиелеватормаш», актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, податковими накладними.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.07.2014 року позивачем ТОВ «НВП «Паттерн» (Покупець) було укладено договір з ТОВ «Анріон» (Продавець) за №125/07.
Відповідно зазначеного договору Продавець зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити їх вартість у строк і в розмірі, передбаченому цим договором.
На виконання умов договору №125/07 від 01 липня 2014 року між ТОВ «НВП «Паттерн» та ТОВ «Анріон» підписано рахунки-фактури за №СФ-160744, СФ-290744; видаткові накладні за №№РН-0000291, РН-0000292, товарно-транспортні накладні №№РН-0000291, РН-0000292 та податкові накладні за №№135 від 16.07.2014 року на загальну суму 2000,00 грн., в тому числі ПДВ 333,33 грн., №136 від 29.07.2014 року на загальну суму 17 130,00 грн., в тому числі ПДВ 2 855,00 грн.
Сума податку на додану вартість у розмірі 3 188,33 грн. за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за липень 2014 року.
Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до перевірки платіжними дорученнями та наданими до судового засідання банківськими виписками.
Судом встановлено, що перевезення товару, придбаного у ТОВ «Анріон» здійснювалось автомобілем Renault traffic, 2007 року випуску, д/н АЕ 5242 ЕЕ, який перебуває в оренді ТОВ «НВП «Паттерн» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 11.12.2013 року, долученого до матеріалів справи.
Отримані від ТОВ «Анріон» товарно-матеріальні цінності було використано позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується рахунками-фактурами, видатковими накладними, довіреностями на отримання ТМЦ, банківськими виписками, товарно-транспортними накладними та податковими накладними виписаними ТОВ «НВП «Паттерн» на адресу ТОВ «ВЕЕСВІ-Машинобудівний завод».
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 28.07.2014 року позивачем ТОВ «НВП «Паттерн» (Замовник) було укладено договір з ТОВ «Український центр послуг» (Виконавець) за №2807-14.
Відповідно зазначеного договору Виконавець надає Замовнику послуги по механічній обробці чавунного та стального лиття, збірці деталей .
Перевіркою встановлено здійснення передплати за даним договором у розмірі 39 700 грн., в т.ч. ПДВ 6 616,67 грн., у безготівковій формі грошовими коштами відповідно платіжного доручення №1237 від 31.07.2014 року.
Сума податку на додану вартість у розмірі 6 616,67 грн. за зазначеною податковою накладною включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за липень 2014 року.
Податковий орган прийшов до висновку про протиправність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту за цим договором з тих підстав, що фактично умови договору не виконано, а послуги за ним не надано.
Представником позивача не заперечувався факт невиконання договору та зазначено, що по контрагенту ТОВ «Український центр послуг» по бухгалтерському обліку позивача рахується заборгованість, а невиконання договору не позбавляє права на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту на підставі податкової накладної.
Так, відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За змістом статті 198 Податкового кодексу України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Аналіз наведених вимог податкового законодавства дає підстави стверджувати, що у платника податків , в даному випадку позивача, виникає право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту за податковою накладною виданою на суму передплати, незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Всі надані позивачем первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
При цьому, суд звертає увагу, що інформація щодо довіреностей, на підставі яких видавалась продукція не є обов'язковим реквізитом первинного документу та не може бути підставою для висновку про невідповідність таких первинних документів вимогам, встановленим ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять назву документу, дату його складання та номер, адресу підприємства-постачальника, назву підприємства-покупця, в них відображений зміст, одиниця виміру, обсяг господарської операції.
Що стосується відсутності товарно-транспортних накладних та недоліків в їх оформленні, суд звертає увагу, що між ТОВ «Сіндар Тур», ТОВ Анріон» та ТОВ «НВП «Паттерн» було укладено договори про надання послуг по обробці деталей та купівлі-продажу, а не договори з послуг перевезення, отже відсутність таких накладних не може бути розцінена як спростування реальності спірних господарських операцій, адже товарно-транспортні (транспортні) накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним (або іншим) транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Також суд звертає увагу, що сертифікати відповідності - документи, які підтверджують якість товарів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів ТОВ «НВП «Паттерн», оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ТОВ «НВП «Паттерн» та зазначених контрагентів є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ТОВ «НВП «Паттерн» має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість, включення сум ПДВ до податкового кредиту відповідного періоду.
Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача. Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагенти є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Отже, на користь позивача з Державного бюджету України мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 182,70грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче підприємство «Паттерн» - задовольнити повністю.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче підприємство «Паттерн» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 182 гривні 70 копійок.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2015 року.

Суддя С.І. Озерянська