Справа № 2-а-9035/10/2270
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-9035/10/2270

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

07 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Ковальчука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Слов'янський" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Слов'янський" до Державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи..

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий комбінат «Слов'янський» зареєстроване 29.07.2004 року Чемеровецькою районною державною адміністрацією, 03.08.2004 року взято на податковий облік за № 527.

Відповідачем в період з 31.03.2010 року по 18.05.2010 року проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства ТОВ «Цукровий комбінат «Слов'янський" за період з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт №157/232/545366 від 25.05.2010 року.

В акті перевірки були зафіксовані виявлені порушення п.п.7.2.4, 7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що виявилось у віднесенні до податкового кредиту сум податку по розрахунках з ТОВ «Комерція Велфорт» всупереч вимогам Закону, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 834838 грн.; п.п.7.4.5 п.7.4. ст..7 Закону України «Про податок на додану вартість», що виявилось у віднесенні до податкового кредиту сум по розрахунках:

- з АТЗТ «Інтер контакт»- всупереч вимогам Закону, необчисленні та не перераховані до бюджету ПДВ на загальну суму 81122 грн.;

- з ТОВ «Відродження»- неправомірно включено до податкового кредиту за листопад 2008 року ПДВ в сумі 32667 грн. на підставі факсимільної копії податкової накладної з датою складання 31.10.2006 року;

- з ВАТ «Обрій»- двічі в листопаді та грудні 2008 року віднесено до податкового кредиту суму 11327 грн.

Відповідачем на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 31.05.2010 року, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 1659314 грн. ДПА у Хмельницькій області рішенням від 10.09.2010 року, прийнятим за результатами повторної скарги скасувала податкове повідомлення-рішення в частині 391947 грн. податку на додану вартість та 195973,50 грн. штрафних санкцій та прийняла податкове повідомлення-рішення №/2 від 14.09.2010 року, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 1071394 грн., у тому числі за основним платежем 714262 грн. та 357132 грн. за штрафними санкціями. Дане рішення залишено без змін ДПА України, з винесенням податкового повідомлення - рішення №/3 від 25.11.2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд І інстанції погодився з висновком відповідача про подвійне включення позивачем до складу податкового кредиту податкових накладних, виданих АТЗТ «Інтер Контакт», ВАТ «Обрій», ТОВ «Відродження" та прийшов до висновку про безтоварність здійснених господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду І інстанції, з огляду на наступне.

Як зазначено відповідачем в акті перевірки, з чим погодився суд першої інстанції, позивачем двічі включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по податковій накладній АТЗТ «Інтер Контакт" в розмірі 81122 грн. в листопаді 2007 року та жовтні 2008 року. Доказами цього суд першої інстанції вважав реєстр отриманих позивачем податкових накладних за жовтень 2008 року та дані електронного реєстру отриманих та виданих податкових накладних з ПК «Бест Звіт" за листопад 2007 року, який ведеться податковими органами.

З цим висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Позивачем не заперечується факт віднесення цієї суми податкового кредиту в жовтні 2008 року, проте позивач заперечує віднесення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по цій податковій накладній в листопаді 2007 року. Відповідач, в свою чергу, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України не довів факту включення позивачем цієї суми до складу податкового кредиту листопада 2007 року.

Наданий відповідачем доказ (копія електронного реєстру отриманих та виданих податкових накладних з ПК «Бест Звіт" за листопад 2007 року) не є належним доказом включення цієї суми до податкового кредиту цього податкового періоду, а тому згідно ч.4 ст.70 КАС України не міг бути взятий до уваги судом першої інстанції.

В даному електронному реєстрі відсутні наступні реквізити: номер податкової накладної, назва організаційно-правової форми контрагента (зазначено лише «Інтер Контакт»), індивідуальний податковий номер цього контрагента. Зазначене робить неможливим ідентифікацію цього контрагента та виданої ним податкової накладної. А тому відсутні належні докази того, що у цьому реєстрі та реєстрі отриманих податкових накладних за жовтень 2008 року йдеться саме про одного і того ж контрагента та про одну і ту ж саму податкову накладну. Крім того, в електронному реєстрі за листопад 2007 року міститься інформація про одну податкову накладну на загальну суму податку на додану вартість 81121,76 грн., а в реєстрі отриманих податкових накладних зазначено про три податкові накладні на суми податку на додану вартість відповідно 41121,76 грн., 6666,67 грн. та 33333,33 грн., які лише сумарно складають цю суму.

Також, зазначений електронний реєстр з ПК «Бест Звіт" не був передбачений Законом України «Про податок на додану вартість», ведеться податковими органами і є внутрішнім обліком податкових органів. Належних доказів, а саме податкових декларацій, інших документів первинного податкового та/або бухгалтерського обліку, передбачених Законом України «Про податок на додану вартість», в редакції чинній на момент подання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2007 року, відповідач всупереч ч.2 ст.71 КАС України не надав.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові погодився з доводами відповідача щодо неправомірного включення до складу податкового кредиту листопада 2008 року суми податку на додану вартість згідно податкової накладної ТОВ «Відродження" від 31.10.2006 року №93. Суд першої інстанції зазначив, що вказана сума податку на додану вартість могла бути включена до складу податкового кредиту листопада 2008 року виключно за умови відсутності включення її до складу податкового кредиту попередніх податкових періодів, починаючи з 2006 року. А оскільки, на думку суду першої інстанції, позивач всупереч абзацу 2 п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість" не звертався зі скаргою до податкового органу про відмову з боку постачальника видати податкову накладну, то і її включення до складу податкового кредиту листопада 2008 року є неправомірним.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступне.

Позивачем заперечуються, а відповідачем всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено факт включення цієї суми податку до складу податкового кредиту попередніх податкових періодів, починаючи з жовтня 2006 року.

Так, даний Закон не містить заборони на включення податкової накладної в тому місяці, коли її фактично отримано. Також вказаний Закон не містить обов'язку платника податку включати податкову накладну до складу податкового кредиту того місяця, в якому вона була виписана.

Більш того, вказаний Закон чітко передбачає взаємозв'язок між включенням суми податку по господарській операції до податкового кредиту та датою отримання податкової накладної і містить пряму заборону на включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених податковими накладними чи іншими документами, які дають таке право.

Так, згідно абз.1 п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Абзац 1 п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону прямо передбачає, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цієї статті).

Щодо посилань відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, на положення абзацу 2 п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону, то слід зазначити, що подання скарги є правом, а не обов'язком платника податку, і неподання такої скарги не тягне за собою позбавлення права платника податку на податковий кредит.

Також, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд І інстанції дійшов висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Комерція «Велфорт». Також вказано, що в ході судового розгляду встановлено факт невідповідності дійсним обставинам усіх первинних документів, в тому числі податкових накладних, та факт укладання договору з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду І інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з положень п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі - Закон №334), валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою (п. 1.32 ст. 1 Закону).

Відповідно до договору №02/07-НП від 01.07.2009 року на проведення ремонтних та демонтажних робіт ТОВ «Комерція «Велфорт» (Виконавець) зобов'язалось виконати ремонтні та демонтажні роботи, види та вартість яких вказані у специфікаціях до Договору, а позивач (Замовник) оплатити їх протягом 5 днів від дня підписання акту здачі-приймання робіт.

07.07.2009 року та 28.07.2009 року сторони підписали два акти виконаних робіт на суму відповідно 810648 грн. та 478380 грн. з ПДВ.

29.01.2010 року сторони уклали додаткову угоду №1 до цього Договору, якою встановили, що оплата за надані послуги замовником можлива також шляхом надання векселя.

Відповідно до договору №03/07-НП від 01.09.2009 року на проведення робіт по передпродажній підготовці обладнання ТОВ «Комерція «Велфорт» (Виконавець) зобов'язалось виконати зазначені роботи, види та вартість яких вказані у специфікації, яка є додатком №1 до Договору, а позивач (Замовник) оплатити їх протягом 5 днів від дня підписання акту здачі-приймання робіт.

08.09.2009 року та 22.09.2009 року сторони підписали два акти виконаних робіт на суму відповідно 1200000 грн. та 1320000 грн. з ПДВ. 29.01.2010 року сторони уклали додаткову угоду №1 до цього Договору, якою встановили, що оплата за надані послуги замовником можлива також шляхом надання векселя.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність").

Факт здійснення позивачем зазначених господарських операцій підтверджується договорами, податковими накладними, актами виконаних робіт.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість виконання ТОВ «Комерція «Велфорт» зазначених робіт, оскільки даний висновок зроблено без дослідження всіх доказів.

Відсутність у юридичної особи найманих працівників та власних основних засобів ще не означає неможливість виконання нею господарських операцій, оскільки відповідними нормами Цивільного та Господарського кодексів України передбачені можливості залучення на підставі цивільно-правових або господарських договорів інших фізичних та/або юридичних осіб для виконання робіт, оренди, лізингу, найму необхідного обладнання, устаткування, транспортних засобів тощо.

В постанові суду першої інстанції не аргументовані висновки щодо необхідності наявності у осіб, які б мали проводити ці роботи з ремонту, демонтажу, передпродажної підготовки обладнання цукрового заводу дозволів та доступів на їх проведення, зокрема, відсутні посилання на нормативно-правові акти, якими ці дозволи чи доступи передбачені.

Відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, хоч і посилався на необхідність цих дозволів та/або доступів в акті перевірки, запереченнях на позовну заяву, запереченнях на апеляційну скаргу, не навів доказів про необхідність цих дозволів та/або доступів у осіб, які виконували роботи, а також відсутність їх у цих осіб.

При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції враховує постанову старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Хмельницькій області Копитіна В.Ю. від 14.04.2011 року про закриття кримінальної справи за окремим епізодом.

Як вбачається з даної постанови, дана кримінальна справа під №41/0252 порушена 14.12.2010 року відносно технічного директора ТОВ «Цукровий комбінат «Слов'янський» ОСОБА_4 про ухилення від слати податків за ч.1 ст.212 КК України, проте 14.02.2011 року відносно нього кримінальна справа була закрита в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину згідно п.2 ст.6 КПК України з одночасним порушенням кримінальної справи за фактом ухилення невстановленими особами від сплати податків цим підприємством.

Проте, як зазначається в постанові слідчого, факти ухилення від сплати податків взагалі не знайшли свого документального підтвердження.

Так, однією з підстав порушення даної кримінальної справи слугували висновки акту виїзної планової перевірки позивача №157/232/545366 від 25.05.2010 року, проте слідством виявлено документи проведення демонтажних робіт та подальшого продажу металобрухту.

Як зазначено в постанові слідчого, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, в акті перевірки не відображені операції реалізації позивачем демонтованих основних засобів (обладнання) з відповідним нарахуванням податкових зобов'язань з податку на додану вартість та включення вартості продажу до складу валових доходів. Слідством встановлено, що основними покупцями демонтованого обладнання були: ТОВ «УАЦТ» на суму 555200 грн. (обладнання), МСП «Сана» на суму 1966500 грн. (обладнання), ТОВ «Відродження» на суму 409000 грн. (обладнання), ЗАТ «Втормет» на суму 62660 грн. (металобрухт), ТОВ «Інтер-Мета» (металобрухт) та інші.

Щодо заперечень відповідача про те, що розрахунки за надані послуги так і не були проведені в грошовій формі, оформлені шляхом надання позивачем векселів, колегія суддів відзначає, що згідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата отримання ним податкової накладної. Закон України «Про податок на додану вартість» не ставить право платника податку на податковий кредит в залежності від факту проведення розрахунків за поставлений товар, отримані послуги. Підставою для використання права на податковий кредит є наявність оригіналу податкової накладної та подальше використання товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки обставин, дійшов висновку про неможливість прийняття до уваги первинних документів, складених ТОВ "Комерція Велфорт", як таких, що підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту, оскільки зазначена юридична особа за місцем реєстрації не знаходиться, зареєстрована на підставну особу, гр. ОСОБА_5, який значиться єдиним працівником - директором юридичної особи та заперечує свою причетність до діяльності зазначеної юридичної особи, за умовами договорів, що були укладені між позивачем та ТОВ "Комерція Велфорт", роботи проводилися силами контрагента без залучення субпідрядників, тому з урахуванням відсутності матеріально - технічних та спеціальних трудових ресурсів ТОВ "Комерція Велфорт" не мало можливості виконати широкий комплекс робіт з ремонту основних засобів позивача, а також роботи з передпродажної підготовки у стислі терміни (6 днів).

Крім того, як вбачається зі змісту акту перевірки, на підтвердження своїх доводів про безтоварність господарських операцій податковий орган посилається на відсутність відображення господарських операцій з ремонту основних засобів позивача та з передпродажної підготовки у бухгалтерського обліку позивача, даним якого мають відповідати дані податкового обліку, а також на невідповідність основного виду діяльності контрагента наданим позивачу послугам.

Ураховуючи наведене та ненадання позивачем відповідних доказів згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, які спростовують надані податковим органом та зібрані судом на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України докази на підтвердження безпідставного виникнення у платника податків податкової вигоди, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не правомірності формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ТОВ "Комерція Велфорт".

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висновок державного податкового органу про подвійне включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковій накладній СТОВ "ВФ" Обрій" в розмірі 11 327,33 грн. у листопаді 2008 року та грудні 2008 року знайшло своє підтвердження, а також визнано позивачем у ході судового розгляду справи.

Також, відповідачем надано суду розрахунок штрафних фінансових санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов'язкових платежів) за порушення податкового та іншого законодавства за результатами перевірки ТОВ "Цукровий комбінат "Слов'янський", відповідно до якого донараховано суму податкового зобов'язання з ТОВ "Комерція Велфорт" всього на 665070,00 грн. з них: 443380,00 грн. - основного платежу та 221690,00 грн. - штрафні (фінансові санкції).

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі Хмельницької області №/3 від 25.11.2010 року підлягає частковому скасуванні, а саме в частині на суму - 394995,00 грн.

Щодо податкових повідомлень - рішень №/0 від 31.05.2010 року, №/1 від 01.07.2010 року, №/2 від 14.09.2010 року колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. "б" пп. 6.4.1 Закону № 2181-ІІІ податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження.

Таким чином, з урахуванням того, що вищим контролюючим органом за наслідками неодноразового адміністративного оскарження податкове - повідомлення рішення від 31.05.2010 № /0 та наступне в часі податкове повідомлення-рішення, прийняте у порядку адміністративного оскарження через дріб 1, були скасовані частково, такі податкові повідомлення-рішення в силу положень пп. "б" пп. 6.4.1 Закону № 2181-ІІІ вважаються відкликаними, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо таких актів індивідуальної дії не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Слов'янський" задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат "Слов'янський" до Державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі Хмельницької області №/3 від 25.11.2010 року в частині на суму 394995,00 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.