Справа № 2а-0870/1667/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015р. м. Київ К/9991/84721/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року

у справі № 2а-0870/1667/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полонія»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полонія» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя (далі - відповідач) про визнання неправомірними дії ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя з невизнання поданої податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року; визнання як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2010 року (в редакції заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 11 квітня 2011 року № 184).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року позов задоволено повністю. Визнано дії ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя з невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року ТОВ «Полонія» протиправними. Зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя визнати як податкову звітність декларацію з податку на додану вартість ТОВ «Полонія» за грудень 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Полонія» судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Полонія», посилаючись на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

19 січня 2011 року ТОВ «Полонія» направило поштою до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2010 року з усіма додатками. Декларація була підписана керівником товариства та скріплена печаткою підприємства. В графі 02 в полі «звітний (податковий) період» декларація містить відповідну відмітку (арк. справи 13-17).

Листом від 21 січня 2011 року №1533/10/28-110 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя повідомила ТОВ «Полонія», що згідно вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України подана декларація з податку на додану вартість за грудень 2010 року вважається невизнаною як податкова звітність, оскільки в поданій податковій звітності не зазначено обов'язковий реквізит - звітний податковий період, за який подається декларація (арк. справи 18).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти декларацію з будь-яких причин, не визначених статтею 49 розділу ІІ Податкового кодексу України, у тому числі висунення будь-яких, не визначених статтею 49 розділу ІІ Податкового кодексу України передумов щодо такого прийняття, забороняється..

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

гідно з пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.2 статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

За приписами пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За приписами пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Також, згідно положеннями пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

При цьому, згідно з пунктом 23 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25 січня 2011 року № 41 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти декларацію з будь-яких причин, не визначених статтею 49 розділу II Кодексу, у тому числі висунення будь-яких, не визначених статтею 49 розділу II Кодексу передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Відповідно до положень пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З огляду на те, що доказів наявності встановлених статтями 48, 49 Податкового кодексу України обставин, які б дозволяли податковому органу відмовити у прийнятті декларації, відповідач у встановленому порядку не надав та з урахуванням того, що положеннями Податкового кодексу не передбачено таких повноважень податкового органу як присвоєння статусу «невизнана як податкова декларація», а також зважаючи на те, що згідно норм Податкового кодексу України податковий орган має право або відмовити у прийнятті податкової декларації, або прийняти податкову декларацію, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя протиправно не визнала подану декларацію з податку на додану вартість за грудень 2010 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, декларація з податку на додану вартість за грудень 2010 року містила усі обов'язкові реквізити, була підписана керівником підприємства та скріплена печаткою платника податків, а в графі 02 в полі «звітний (податковий) період» декларація містить відповідну відмітку, а саме, грудень 2010 року.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя підлягає залишенню без задоволення, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна