Справа № 807/2875/14
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 876/10257/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

прокурора Шимін Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до прокуратури Закарпатської області, в якому просить визнати незаконною відповідь прокуратури Закарпатської області щодо надання неповної інформації на запит; визнати дії прокуратури Закарпатської області щодо надання неповної інформації протиправними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації»; зобов'язати прокуратуру Закарпатської області надати йому інформацію про суму коштів, виплачених з бюджету кожному працівнику прокуратури Виноградівського району (прокурорам, заступникам, державним службовцям) Закарпатської області в період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року, зокрема: прізвище ім'я по-батькові працівника, основний оклад, щомісячна премія, матеріальна допомога, основна щорічна відпустка, надбавки, лікарняні за перші 5-ть днів, лікарняні після 5-ти днів, за ранг державного службовця, премія за підсумками року, надбавки за вислугу державного службовця, надбавки за високі досягнення у праці, заробітна плата за час перебування у відпустці, зразкове виконання трудових обов'язків та інші, передбачені законодавством виплати, загальну суму коштів виплачену кожному працівнику прокуратури Виноградівського району з урахуванням всіх відрахувань (податків та внесків).

Вважає дії працівників прокуратури Закарпатської області у наданні неповної відповіді на запит протиправними і такими, що суперечать вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач - ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що дії працівників прокуратури Закарпатської області у наданні неповної відповіді на запит щодо інформації про прізвища працівників та розмір заробітної плати та інших коштів, отриманих ними з Державного бюджету, є незаконними, оскільки інформація щодо розпорядження державними коштами є суспільно важливою, становить суспільний інтерес та відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є інформацією з обмеженим доступом.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 8.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Закарпатської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив направити на його електронну адресу інформацію про суму коштів, виплачених з бюджету кожному працівнику прокуратури Виноградівського району (прокурорам, заступникам, державним службовцям, тощо) Закарпатської області в період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року, зокрема: прізвище ім'я по батькові працівника, основний оклад, щомісячна премія, матеріальна допомога, основна щорічна відпустка, надбавки, лікарняні за перші 5-ть днів, лікарняні після 5-ти днів, за ранг державного службовця, премія за підсумками року, надбавка за вислугу державного службовця, надбавка за високі досягнення у праці, заробітна плата за час перебування у відпустці, зразкове виконання трудових обов'язків та інші, передбачені законодавством виплати. Також просив зазначити загальну суму коштів, виплачену кожному працівнику прокуратури Виноградівського району з урахуванням всіх відрахувань.

16.07.2014 року прокуратурою Закарпатської області надана відповідь, якою заявника повідомлено про те, що штатна чисельність Виноградівської районної прокуратури складає 15 осіб, зазначено посадові оклади та перераховано список нормативно-правових актів, з яких позивач може отримати інформацію про суми коштів, виплачених з Державного бюджету України кожному працівнику прокуратури району.

28 липня 2014 року ОСОБА_1 подав скаргу прокурору Закарпатської області, просив вжити заходи впливу до винних працівників прокуратури області щодо неналежного розгляду його запиту та надання неповної відповіді на запит та зобов'язати надати йому запитувану інформацію.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем надана відповідь на запит в межах повноважень, у спосіб та в строк, встановлений законодавством, та правомірно не надана інформація про суми коштів, отриманих працівниками прокуратури Виноградівського району Закарпатської області.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Закон України від 13.01.2011 року № 2919-VІ "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 цього Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до п. 2 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 1 ст. 19 цього ж Закону).

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У статтях 12, 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації, зокрема: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні ( ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 7).

Як зазначено у висновках Конституційного суду України, зазначених у рішенні від 20.01.2012 року у справі № 1-9/2012 перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Закарпатської області із запитом на отримання публічної інформації, а саме, інформації про суму коштів, виплачених з бюджету кожному працівнику прокуратури Виноградівського району (прокурорам, заступникам, державним службовцям, тощо) Закарпатської області в період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року, тобто просив надати інформацію про розпорядження бюджетними коштами.

Оскільки інформація про розпорядження бюджетними коштами не є інформацією з обмеженим доступом, то відповідач зобов'язаний був надати таку інформацію на запит позивача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що надаючи відповідь на інформаційний запит позивача від 08.07.2014 року, прокуратура Закарпатської області надала неповну інформацію, що суперечить Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відтак апеляційний суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення у спосіб, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, а саме, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо надання неповної інформації на запит ОСОБА_1 та зобов'язання прокуратури Закарпатської області повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 08.07.2014 року, оскільки суд не може підміняти державний орган, дії чи бездіяльність якого оскаржується та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого органу.

Відповідно до ст. 202 КАС України однією з підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов слід задовольнити.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 157, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі № 807/2875/14 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії прокуратури Закарпатської області щодо надання неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 08.07.2014 року про доступ до публічної інформації протиправними.

Зобов'язати прокуратуру Закарпатської області повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 08.07.2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич