Справа № П/811/3156/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/3156/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 року

справа № П/811/3156/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року у справі №П/811/3156/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Гідросила АПМ» до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року позовні вимоги задоволено.

З постановою суду першої інстанції не погодилась Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що перевіркою позивача було встановлено відсутність об’єктів оподаткування по ланцюгу постачання. Апелянт зазначив, що перевіркою встановлено дефектність первинних документів та відсутність об’єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій по ланцюгу постачання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено фактів відсутності реального характеру господарської операції позивача з ПП «Артсіті», ТОВ «Кварц Постач» та ПП «Торгівельно-виробнича фірма «Гетьман». Суд першої інстанції зазначив, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по господарським операціям з ПП «Артсіті», ТОВ «Кварц Постач» та ПП «Торгівельно-виробнича фірма «Гетьман», що підтверджується належними первинними документами. Суд першої інстанції також зазначив, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати його контрагентами податків до бюджету, від знаходження постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. При цьому питання віднесення певних сум до податкового кредиту не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Натомість, у разі, якщо такі особи не виконали свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо таких осіб.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були господарські операції позивача з ПП «Артсіті», ТОВ «Кварц Постач» та ПП «Торгівельно-виробнича фірма «Гетьман».

Встановлено, що основним видом господарської діяльності ПАТ «Гідросила АПМ» є виробництво гідравлічного та пневматичного устаткування.

03.01.2014 року ПАТ «Гідросила АПМ» (клієнт) та ПП «ТВФ «ГЕТЬМАН» (експедитор) був укладений договір транспортного експедирування №02-1/231, згідно якого ПП «ТВФ «ГЕТЬМАН» надало послуги перевезення вантажу у березні 2014 року на загальну суму 4000 грн. у тому числі ПДВ – 666,67 грн. За результатами виконання вищевказаного договору ПП «ТВФ «ГЕТЬМАН» виписало ПАТ «Гідросила АПМ» податкову накладну. Виконання договору підтверджується актом надання послуг, товарно-транспортною накладною.

В матеріалах справи є докази оприбуткування позивачем придбаних товарів та використання їх у власній господарській діяльності, що підтверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, інвентарними картками. Позивач орендує майно (основні засоби) на ремонт яких були використані придбані у контрагентів товари (т.2 а.с.244-251, т.3 а.с.1-3).

Підставою для невизнання податкового кредиту податковим органом, були акт ГУ Міндоходів від 25.04.2014 року №000005/11-28-22-06/37383780 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Артсіті» з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування податкових зобов’язань та податкового кредиту з ПДВ; валових доходів і витрат; доходів і витрат, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування податком на прибуток підприємства, за період з 21.10.2010 року по 31.12.2013 року», акті ДПІ У Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 30.07.2014 року №394/04-63-22-03/33517392 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «ТВФ «ГЕТЬМАН» з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Вайт Груп» за березень 2014 року» та акті Основ’янської МДПІ м.Харкова ДПС у Харківській області від 02.08.2013 року №128/20-38-22-01-04/35351613 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб’єкта господарювання ТОВ «Кварц Постач» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період, березень, квітень, травень 2013 року».

Згідно із п.138.2. ст.138, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно ст.1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов’язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та які містять відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вирішуючи справу по суті, колегія суддів виходить з вимог ч.2 ст. 71 КАС України, та вважає, що податковим органом як суб’єктом владних повноважень не доведена правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст., ст.200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 року у справі №П/811/3156/14 – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук