Справа № 127/26871/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26871/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Борисюк І.Е.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

06 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження та зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними, скасування розпорядження та зобов'язання до вчинення дій щодо виплати допомоги по догляду за дитиною. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. Представник відповідача направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що відповідач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с. 5)

Згідно довідки № 96, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 31.10.2014 року, ОСОБА_2 відповідно до наказу № 494в від 25.10.2013 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.10.2013 року по 05.09.2016 року. (а.с. 6)

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) від 16.04.2014 року позивачу було призначено допомогу сім'ям з дітьми (а.с. 7). Розпорядженням від 20.06.2014 року позивачу було припинено виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014 року (а.с. 8).

Згідно довідки № 3851, виданої Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради (Управлінням соціального захисту населення (Правобережне)) від 05.11.2014 року, виплата вище вказаної допомоги припинена з 01.07.2014 року відповідно до Закону України «Про запобіганні фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII. (а.с. 9).

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції, чинній на день призначення позивачу відповідної допомоги, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 зазначеного Закону, в редакції, чинній на день призначення позивачу відповідної допомоги, встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Крім того, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

27.03.2014 року було прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні» №1166-VІІ, який набрав чинності 01.07.2014 року.

Відповідно зазначеному закону, було внесено ряд змін у порядок виплати та нарахування зазначеної допомоги, а саме: об'єднано допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в один вид допомоги - допомогу при народженні дитини; призупинено виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для усіх отримувачів допомоги.

Тобто з моменту прийняття Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні» виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому Законом, було припинено. З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинними законодавчими актами України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.