Справа № 804/20784/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 січня 2015 року Справа № 804/20784/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Жукової Є.О., розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про забезпечення адміністративного позову, у вигляді заборони вчиняти всі юридично значущі дії щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площеню 56,9 м.кв., житловою площею 34,0 м.кв.,-

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третьої особи-1 - ОСОБА_1, третьої особи-2 - ОСОБА_2, третьої особи-3 - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Сизар Ольги Анатоліївни про скасування рішення від 03.12.2014 р. №17676564 та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 р. провадження по даній справі після усунення недоліків адміністративного позову було відкрито та справу призначено до розгляду.

22.01.2015 р. за вх.№4237/15 через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду повноважним представником позивача, втретє, було подано клопотання про забезпечення позову, в якому він просить: застосувати заходи забезпечення адміністративного позову у вигляді заборони вчинити всі юридично значущі дії щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,9 м. кв., житловою площею 34,0 м.кв.

Суд зазначає, що ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. та 19.01.2014 р. Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» вже було відмовлено задоволенні клопотань про забезпечення адміністративного позову, у вигляді заборони вчинити всі юридично значущі дії щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,9 м. кв., житловою площею 34,0 м.кв.

Відповідно до ст. 117 КАС України, суд за власної ініціативи або за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частинами 3 та 4 статті 117 КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом за наявності достатніх для цього підстав. Позивач пояснює, як і в клопотаннях від 22.12.2014 р. за №85899/14, від 17.01.2015 р. за вх.№3210/15, так і в даному клопотанні від 22.01.2015 р. за вх.№4237/15, про необхідність застосування судом запропонованого ним заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчинити всі юридично значущі дії щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 56,9 м. кв., житловою площею 34,0 м.кв. тим, що у разі якщо у задоволенні позовних вимог позивачеві буде відмовлено, то вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили, проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим. Позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», як позивач по справі, має всі підстави вважати, що за час розгляду справи, нерухоме майно, обтяження на яке є предметом судового позову, може бути відчужено третій особі - добросовісному набувачу, що в свою чергу, призведе до нанесення збитків позивачу.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законами засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Зазначене Конституцією право на судовий захист належить до невідчужуваних. Кожен під час розгляду будь-якої справи має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. А відтак - відмова у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до ст.ст. 6,13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має також право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому будь-яких конкретних обставин щодо порушення права позивача на звернення до суду всупереч ст.55 Конституції України, ст.ст.6,13 Європейської Конвенції з прав людини позивачем в заявленому клопотанні наведено не було.

Суд вже втретє зазначає, що позивачем при поданні до суду клопотання про забезпечення позову від 22.01.2015 р. за вх.№4237/15 знову ж таки не надано до суду будь -яких доказів наявності такої очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення їх захисту без вжиття заходів забезпечення позову, як не надано доказів і відчуження предмету іпотеки ні на користь ОСОБА_4, ні ОСОБА_4 на користь будь-якої третьої особи.

Зі змісту поданого клопотання та з доданої до нього копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна від 21.01.2015 р. №32493328 заявник зазначає, що 16.01.2015 р. відбувся черговий перехід права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_6, правочин щодо відчуження зазначеної квартири посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна.

Суд втретє зазначає, що як і роздруківка з інтернет-сайту з оголошенням про продаж квартири по АДРЕСА_1, так і копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна від 21.01.2015 р. №32493328 не можуть розглядатися як належні та допустимі докази встановлення можливого порушення з них прав позивача в розумінні ст.70 КАС України.

При цьому, відповідно до п. 17 а.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із змісту заявленого клопотання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим, оскільки зазначене клопотання містить наявність посилань на загальні вимоги ст.117 КАС України, та є складеним без наведення конкретних обставин, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, позивачем не доведено наявності у даному клопотанні хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.

Крім того, диспозиція ст.117 КАС України, а саме ч.3 та 4 зазначеної норми містить лише 2 способи забезпечення позову, які можуть бути застосовані в адміністративному судочинстві, як то і зупинення дії оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень та заборона вчиняти певні дії.

Зважаючи на викладене, обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді «заборони вчиняти всі юридично значущі дії щодо квартири №37, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56,9 м.кв., житловою площею 34,0 м.кв» взагалі не відповідає змісту ч.3 та 4 ст.117 КАС України, а відтак, не може бути застосований судом.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені ч.1 ст.117 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову та встановлення невідповідності обраного способу забезпечення позову ч.3 та 4 ст.117 КАС України, тому заявлене клопотання є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117, 118 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про забезпечення адміністративного позову, у вигляді заборони вчиняти всі юридично значущі дії щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площеню 56,9 м.кв., житловою площею 34,0 м.кв., - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова