Справа № 813/1213/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року № 813/1213/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю представників

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Воробець І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України у Львівській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, за період з 24.05.2011 року по 29.01.2015 року.

У відповідності до вимог ст.52 КАС України судом замінено неналежного відповідача на належного Львівську митницю Міндоходів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вини відповідача, яка встановлена судом та полягає у незаконному звільненні позивача, останній перебував у вимушеному прогулі в період з 20.10.2010 року по 30.01.2015 року. При цьому, середній заробіток виплачено лише за період з 20.10.2010 року по 23.05.2011 року в сумі 21570 грн. 00 коп., а не виплаченим залишається середній заробіток за період з 24.05.2011 року по 30.01.2015 року.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач Львівська митниця ДФС у запереченні на адміністративний позов зазначає, що заявлена позовна вимога не є вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Також, зазначає відповідач, на виконання наказу Державної фіскальної служби України від 28.01.2015 року за №284-о, наказом Львівської митниці Міндоходів від 30.01.2015 року за №12-о ОСОБА_4 поновлено на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Міндоходів з 20.10.2010 року. А тому, на думку відповідача, вини Львівської митниці Міндоходів у затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді позивача не має, як наслідок немає підстав для задоволення даного позову.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2011 року у справі за №2а-10719/10/1370, ОСОБА_4 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 20.10.2010 року. Постанова суду в цій частині звернута до негайного виконання.

25.01.2012 року Львівським апеляційним адміністративним судом постановою за №63642/11/9104 згадана постанова скасована, а в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014 року постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а суду першої інстанції залишено в силі.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 30.01.2015 року за №12-о «По особовому складу», на виконання п.2 наказу Державної фіскальної служби України від 28.01.2015 року №284-о «Про виконання рішення суду», постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2011 року у справі №2а-10719/10/1370, залишеної в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014 року, ОСОБА_4 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 20.10.2010 року.

У відповідності до положень ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, суд не може залишити поза увагою і ті обставини, що законодавцем передбачено різні порядки захисту зазначеного права позивача (ст.236 КЗпП України, ст.267 КАС України та звернення до суду з позовом), та не встановлено заборони для позивача відносно обрання лише одного порядку.

А відтак, з врахуванням ч.1 ст.19 Конституції України, заявлена позовна вимога розглядається в порядку позовного провадження, яке обрано позивачем.

Розглядаючи заперечення відповідача Львівської митниці ДФС, суд не може не погодитись з тим, що у даній категорії спорів підлягають дослідженню обставини правомірності дій відповідача спрямовані на виконання судового рішення, з врахуванням специфіки предмету дослідження у адміністративному судочинстві.

Такими обставинами на думку згаданого відповідача є те, що вини Львівської митниці Міндоходів у затримці виконання рішення суду не має.

Зазначені обставини спростовуються позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у рішенні від 15.10.2009 року у справі «Юрія Миколайовича Іванова проти України». Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Слід звернути увагу і на те, що ефективний доступ до суду, в розумінні Європейського суду з прав людини, включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, і саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Ромашов проти України» № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України» № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України» № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що Львівська митниця Міндоходів чи її правонаступник виправдано затримав виконання рішення суду.

Більше того, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2011 року у справі за №2а-10719/10/1370, в частині поновлення позивача на посаді звернута до негайного виконання, при цьому відповідачем не подано жодних доказів в підтвердження обставин обґрунтованого невиконання судового рішення.

Відтак, з врахуванням диспозиції ст.236 КЗпП України, яка не ставить в залежність право позивача на отримання середнього заробітку від обґрунтованості затримки його поновлення, та зазначеної позиції Європейського суду з прав людини, яка вказує на обов'язок держави дбати про виконання остаточних судових рішень, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду є обґрунтовані.

Також, судом не можуть бути покладені в основу судового рішення посилання відповідача на помилку позивача щодо назви гарантії законодавця - середній заробіток за час вимушеного прогулу - оскільки така помилка не позбавляє останнього права на отримання середнього заробітку за затримку виконання судового рішення.

При цьому, у відповідності до ст.236 КЗпП України, підп. «з» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Середньоденна заробітна плата, з врахуванням положень ч.1 ст.72 КАС України та обставин встановлених постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2011 року, становить 143 грн. 80 коп.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути грошове забезпечення за вимушений прогул, судом враховано період з 24.05.2011 року (час по який було здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу) по 30.01.2015 року (час поновлення позивача на посаді) та листи Міністерства соціальної політики України від 25.08.2010 року за № 9111/0/14-10/13, від 23.08.2011 року за № 8515/0/14-11/13, від 21.08.2012 року №9050/0/14-12/13, від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 та від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13. Така кількість днів становить 928.

Також, матеріалами справи підтверджується обставини відсутності у позивача доходів, за згаданий період.

З врахуванням викладеного, сума, яка підлягає стягненню, становить 132704 грн. 00 коп.

За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтований, а тому підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі зі сторін спору не належить стягувати.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівської митниці Міндоходів, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Костюшка, 1, на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає за адресою АДРЕСА_1, 132704 грн. 00 коп. (сто тридцять дві тисячі сімсот чотири гривні) середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, за виключенням податків і зборів.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

4. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 квітня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк