Справа № 826/7729/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 березня 2015 року м. Київ В/800/1709/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддів Розваляєвої Т. С. (суддя-доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши заяву Державної фінансової інспекції в місті Києві про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до Театрально-концертного закладу культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Державна фінансова інспекція в місті Києві звернулася до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України з заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до Театрально-концертного закладу культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» про зобов'язання вчинити дії.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 237 КАС України, Державна фінансова інспекція в місті Києві, посилаючись на неоднакове застосування положень пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні», просить постанову суду касаційної інстанції у даній справі скасувати, прийняти нове судове рішення.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних й тих же норм права позивач надав постанову Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2014 року № К/800/27625/13 з аналогічного предмету спору.

Вищий адміністративний суду України вважає можливим задовольнити подану заяву.

Із змісту доданого до заяви судового рішення від 26 лютого 2014 року № К/800/27625/13 вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції прийняв різні за змістом судові рішення.

У справі, за результатами розгляду якої прийнято оскаржувану ухвалу від 20 січня 2015 року, Вищий адміністративний суд України скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову з посиланням на те, що вимога органу державного контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою для виконання. Що стосується відшкодування заявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

У справі, за результатами розгляду якої Вищим адміністративним судом України прийнята постанова від 26 лютого 2014 року № К/800/27625/13 і на яку посилається позивач як на підставу для допуску справи до провадження Верховного Суду України, суд касаційної інстанції з посиланням, в тому числі, на положення пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій в справі за аналогічним предметом спору і задовольнив позов. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що позивачем вірно обраний спосіб захисту порушеного права шляхом звернення з позовом про зобов'язання виконати вимогу. Враховуючи обов'язковість вимог державної фінансової інспекції, доведеність факту порушення та невиконання вимоги, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналіз наведених судових рішень суду касаційної інстанції дає підстави вважати, що ним неоднаково застосовані положення пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для допуску справи за позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до Театрально-концертного закладу культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» про зобов'язання вчинити дії.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Державної фінансової інспекції в місті Києві до Театрально-концертного закладу культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: