Справа № 1019/3079/12
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 1019/3079/12 Головуючий у 1-й інстанції: Рева О.І. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, Комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації», третя особа: ОСОБА_3 про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, Комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації», третя особа: ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію домоволодіння ОСОБА_3 за АДРЕСА_1 та стягнути із відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Іванюка В.І. - реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації», правонаступником якого є Комунальне підприємство Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації», по реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення відповідного запису до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно 18 листопада 2008 року (номер витягу 20952650) щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на домоволодіння, 1946 року побудови за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину (р№1363) від 13.11.1984 р., протиправними.

Стягнуто із Комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_2 99 грн. 16 коп. судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положення ч. 1 ст. 195 КАС України, де передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не знаходить правових підстав для перегляду постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року в частині, яка не оскаржується апелянтом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у АДРЕСА_1 розміщені два домоволодіння громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які по суті є суміжними.

По причині неналежної організації роботи Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в частині ведення погосподарських книг, про що зазначено в окремій ухвалі Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2012 року, останньою було допущено помилку в нумерації вищевказаних домоволодінь.

Так за даними акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом індивідуального будинковолодіння та експлуатації від 02.09.04 р., позивач являється забудовником жилого будинку в АДРЕСА_1.

Водночас, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.08р., громадянин ОСОБА_5 є власником домоволодіння, 1946 року побудови, за вищевказаною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину (р№1363) від 13.11.1984р.

За даними інвентаризаційних справ на домоволодіння громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, копії яких містяться в матеріалах даної справи, вказаним особам належать різні за своїм змістом та складом об'єкти нерухомості, які мають одну і ту ж адресу: АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим, позивач фактично був позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права власності на збудований ним будинок з підстав наявності двох однакових адрес на різні об'єкти нерухомості.

З цих підстав, позивач в своєму позові просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та внесення відповідного запису до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно 18 листопада 2008 року (номер витягу 20952650) щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на домоволодіння, 1946 року побудови за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину (р№1363) від 13.11.1984 р.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до частин 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно статті 25 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 37 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження:

1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту;

2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Пунктом 41 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», під поняттям території розуміють сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року № 1699-III встановлено, що рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов'язковими для суб'єктів містобудування.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про планування і забудову територій», планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 (Наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року N 1844/5) було затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (в редакції, що діяла на момент вчинення спірних реєстраційних дій, далі по тексту - Тимчасове положення).

Пунктом 1.2. Тимчасового положення передбачено, що Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування (п. 1.4 Тимчасового положення).

Відповідно до пунктів 6.1. та 6.2 Розділу VI Тимчасового положення, на кожний об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації та право власності на який заявлено вперше, реєстратором БТІ відкриваються відповідний розділ Реєстру прав та реєстраційна справа.

Розділ Реєстру прав складається з трьох частин, які містять записи про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації; право власності на об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, та суб'єкта (суб'єктів) цього права; інші речові права на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

В свою чергу, підпунктом 6.2.1. пункту 6.2 Розділу VI передбачено, що записи про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, повинні містити:

тип (призначення) об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації (житловий будинок, квартира, приміщення, об'єкт незавершеного будівництва тощо);

реєстраційний номер об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації;

адресу (місцезнаходження) об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації;

опис об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації, та зміни в його описі (дані про будівлі, споруди, їх частини, об'єкт незавершеного будівництва; найменування та літеровка; загальна та житлова площа; площа земельної ділянки (у разі наявності такої інформації); матеріали стін тощо), що формуються за результатом проведеної технічної інвентаризації такого об'єкта;

вартість об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації, що визначається за станом на дату проведення технічної інвентаризації такого об'єкта;

прізвище, ім'я, по батькові реєстратора БТІ;

прізвище, ім'я, по батькові керівника БТІ;

дату внесення записів та дату внесення змін до записів;

додаткові відомості (особливі позначки реєстратора БТІ).

Так згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1984 р., виданого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Близнюк У.М., спадкоємцем майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянин ОСОБА_3 До складу спадкового майна входить жилий будинок, загальною площею 48 кв.м. з приналежними до нього сараєм та сажем, розташованим в селі Хоцьки, Переяслав-Хмельницького району, Київської області на земельній ділянці колгоспного фонду. Вказане майно належало померлому ОСОБА_7 на підставі довідки, виданої 15.10.84р. виконкомом Хоцьківської сільської ради народних депутатів за № 399 та зареєстрованого в погосподарській книзі за № 47/1.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, за відсутності поштової адреси домоволодіння ОСОБА_7, який є спадкоємцем померлого ОСОБА_3, реєстратором КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації», правонаступником якого є КП Київської обласної ради «Лівобережне БТІ», 17 листопада 2008 року безпідставно було здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно та внесено відповідний запис до розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно 18 листопада 2008 року (номер витягу 20952650) щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на домоволодіння, 1946 року побудови за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане, на думку колегії суддів, призвело до порушення конституційного права позивача на житло в частині забезпечення дотримання порядку здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 11 червня 2014 року № 6-рп/2014 у справі № 1-2/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення словосполучення „пенсіонерів по старості", яке міститься в абзаці шостому статті 125 Житлового кодексу Української РСР, зазначено, що право на житло передбачено в міжнародно-правових актах Організації Об'єднаних Націй та Ради Європи. У Загальній декларації прав людини 1948 року визначено, що кожна людина має право на житло (пункт 1 статті 25). У Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року держави-учасниці визнали право кожного на достатній життєвий рівень, у тому числі на житло (пункт 1 статті 11).

Зазначене право наведено в пункті 31 частини I та конкретизовано у статті 31 частини II Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року (далі - Хартія), ратифікованої Законом України „Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" від 14 вересня 2006 року № 137-V. Відповідно до статті 31 частини II Хартії держави зобов'язуються вживати заходів, спрямованих на сприяння доступові до житла належного рівня; встановлювати на житло ціни, доступні для малозабезпечених осіб.

Зважаючи на наявність у позивача акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом індивідуального будинковолодіння та експлуатації від 02.09.04 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог даного позову в частині визнання протиправними дій реєстратора КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації» Іванюка В.І. (правонаступником є КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації») по реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення відповідного запису до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно 18 листопада 2008 року (номер витягу 20952650) щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на домоволодіння, 1946 року побудови за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину (р№1363) від 13.11.1984р.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» - залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 11 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.