Справа № 826/16115/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан, Міністерства закордонних справ України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан, Міністерства закордонних справ України, з врахуванням уточнення вимог від 06.11.2014 р. про:

- визнання протиправним та скасування рішення Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан в особі аташе з консульських питань Мельникова О.В. про відмову в оформленні позивачу візи;

- зобов'язання Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан оформити позивачу візу типу "Д" для в'їзду в Україну;

- визнання протиправними дій Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан щодо порушення строків розгляду звернення про оформлення візи позивачу;

- визнання протиправною бездіяльність Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан в особі Посла України в Ісламській Республіці Пакистан Лакомова В.І. щодо нерозгляду та незадоволення апеляції позивача на рішення про відмову в оформленні йому візи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 20.05.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до керівника консульського підрозділу Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан аташе з консульських питань Мельникова О.В. із заявою та супровідними документами з метою отримання візи для в'їзду в Україну.

Керівником консульського підрозділу Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан аташе з консульських питань 17.06.2014 р. поінформовано позивача про відмову в отриманні візи для в'їзду в Україну на підставі того, що ОСОБА_3 не обґрунтовано мету запланованого перебування в Україні.

Відповідно до ст. 3 Консульського статуту України (далі - Статут), затвердженого указом Президента України від 02.04.1994 р. №127/97, консульські установи здійснюють свою діяльність відповідно до цього Статуту, законодавства України, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв.

Згідно ст. 12 вказаного Статуту консул виконує функції, передбачені цим Статутом і законодавством України.

Консул за дорученням Міністерства закордонних справ України або глави дипломатичного представництва України в державі перебування може виконувати і інші функції, якщо вони не суперечать законодавству України, законодавству держави перебування і міжнародним договорам України.

Спеціальні норми права, які регулюють питання оформлення та видачі іноземцям українських віз, закріплені Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 р. №3773-VІ, Правилами оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. №567, Інструкцією про порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затвердженою наказом МЗС України від 26.07.2011 р. №196, та Інструкцією про порядок погодження зі Службою безпеки України оформлення віз іноземцям та особам без громадянства дипломатичними представництвами та консульськими установами України за кордоном в державі їх тимчасового або постійного проживання, затвердженою спільним наказом Служби безпеки України та МЗС України від 16.02.2012 р. №67/45.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в наданні візи у разі відсутності доказів, що підтверджують мету запланованого перебування.

Згідно п.п. 7 п. 30 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, рішення про відмову в оформленні візи приймається у разі не підтвердження іноземцем мети запланованого перебування в Україні.

Відповідно до п.п. 7 п. 3.12 Інструкції про порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, працівник уповноваженого органу здійснює перевірку поданих документів, зокрема, перевіряє документи, які підтверджують мету запланованого перебування в Україні відповідно до п.п. 6, 7, 11 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, а згідно п. 3.16 цієї Інструкції, рішення про оформлення візи приймається щодо кожного іноземця окремо працівником уповноваженого органу, на якого покладено відповідні обов'язки згідно з письмовим рішенням МЗС України.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок погодження зі Службою безпеки України оформлення віз іноземцям та особам без громадянства дипломатичними представництвами та консульськими установами України за кордоном в державі їх тимчасового або постійного проживання, для отримання погодження з СБУ уповноважений на те працівник дипломатичного представництва надсилає звернення за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції з інформацією, необхідною для прийняття рішення, на електронну адресу Департаменту контррозвідки, про яку СБУ письмово інформує Міністерство закордонних справ України.

Колегія суддів зазначає, що здійснення попереднього висновку про згоду чи незгоду на оформлення позивачу візи для в'їзду в Україну є обов'язком Міністерства закордонних справ України, згідно Інструкції про порядок погодження зі Службою безпеки України оформлення віз іноземцям та особам без громадянства дипломатичними представництвами та консульськими установами України за кордоном в державі їх тимчасового або постійного проживання, затвердженою спільним наказом Служби безпеки України та Міністерства закордонних справ України від 16.02.2012 р. №67/45.

Відповідно до п. 30 Правил оформлення віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. №567, рішення про відмову в оформленні візи приймається, зокрема у разі непідтвердження іноземцем чи особою без громадянства мети запланованого перебування в Україні.

Як вбачається з листа Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан від 22.01.2015 р. №6158/71-500-110, громадянин Ісламської Республіки Пакистан Ахмед ОСОБА_3 вже звертався раніше до Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан з метою отримання візи на запрошення іншої української компанії - ТОВ "Євролайн", однак йому було відмовлено в оформленні візи у вересні 2013 року у зв'язку з непідтвердженням мети візиту. Звертаючись до Посольства вдруге 20.05.2014 р. позивач був краще підготовлений для проведення співбесіди, однак знову не зміг чітко відповісти на запитання щодо цілі та мети візиту, а також щодо його майбутньої посади в українській компанії ТОВ "Глоубіз Інтернейшл" тощо.

Крім того, відповідачем після опрацювання поданих ОСОБА_3 документів та результатів співбесіди 21.05.2014 р. було підготовлено та направлено запит до Служби безпеки України щодо погодження оформлення візи позивачу з попереднім висновком "недоцільно".

Згідно змісту листа Служби безпеки України від 29.05.2014 р. №2/828 підстави для тимчасових обмежень під час оформлення візи громадянам Пакистану ОСОБА_3 та ОСОБА_8 наявні.

Колегія суддів зазначає, що надання обґрунтування чи пояснення такої відповіді, зокрема, надання інформації щодо підстав для тимчасових обмежень в оформленні візи позивачу, та публічний доступ до такої інформації законодавством України не передбачено.

З врахуванням зазначеного керівником консульського підрозділу Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан аташе з консульських питань Мельниковим О.В. прийнято рішення про відмову в оформленні ОСОБА_3 візи для в'їзду в Україну.

З викладеного вбачається, що рішення про відмову в оформленні позивачу візи для в'їзду в Україну є правомірним.

При цьому, необхідно зазначити, що прийняття такого рішення належить виключно до компетенції керівника консульського підрозділу Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан аташе з консульських питань Мельникова О.В., тобто є дискреційними повноваженнями.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в, деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.

Щодо посилань позивача на пропуск строку розгляду керівником консульського підрозділу Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан аташе з консульських питань Мельниковим О.В. звернення про оформлення візи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.10 Інструкції про порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства віз для в'їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію строк розгляду звернення про оформлення візи складає 15 календарних днів з дати отримання візової анкети та документів, необхідних для оформлення візи, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Строк розгляду звернення про оформлення візи може бути продовжено до 30 календарних днів у разі необхідності проведення подальшої перевірки зазначених документів.

Згідно матеріалів справи, повідомлення про відмову в оформленні позивачу візи для в'їзду в Україну видано 17.06.2014 р., тобто на 28-й день після звернення позивача, що не порушує передбачені чинним законодавством строки розгляду.

Таким чином, твердження позивача щодо порушення відповідачем строку розгляду його звернення про оформлення візи є необґрунтованими.

Також є необґрунтованими вимоги про визнання протиправною бездіяльності Посольства України в Ісламській Республіці Пакистан в особі Посла України в Ісламській Республіці Пакистан Лакомова В.І. щодо нерозгляду та незадоволення апеляції позивача на рішення про відмову в оформленні йому візи, оскільки належних доказів вручення відповідачу такої апеляції позивачем суду не надано. Вантажна накладна щодо направлення такої апеляції не підтверджує вручення відповідачу такого відправлення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 07.04.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.