Справа № 802/538/15-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2015 р. Справа № 802/538/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.,

представника позивача: Шикунової А.О.,

представника відповідача: Начовного І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 )

про: визнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2015 року ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, у якому просить визнати нечинним і скасувати рішення комісії від 06.08.2014 року (протокол № 26) та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 25.11.2004 року позивач ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у головному штабі Головного командування Повітряних Сил Збройних Сил України (м. Вінниця) та рішенням житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.09.2006 року був зарахований на квартирний облік загальної черги (протокол № 18) зі складом сім`ї одна особа (син ОСОБА_3 , 1980 р.н.). Відповідно до наказу командування військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2006 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас, а з 20.11.2006 року виключено зі списків особового складу частини. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2008 року (протокол № 18) ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку загальної черги. Вважаючи таке рішення незаконним, позивач оскаржив його в судовому порядку. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.02.2014 року у справі № 802/38/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано нечинним рішення (протокол № 18) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2008 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2006 року. Однак, наприкінці серпня 2014 року позивач дізнався про те, що рішенням житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.08.2014 року (протокол № 26) на підставі п. 4 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР його було знято з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із засудженням до позбавлення волі на строк понад шість місяців. Позивач ОСОБА_1 з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що його знято з квартирного обліку всупереч положенням чинного законодавства, оскільки в дійсності вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2011 року його було засуджено до чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання та встановленням іспитового строку на два роки відповідно до ст. 75 КК України. Натомість зняття з квартирного обліку на підставі п. 4 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР можливе лише у зв`язку із засудженням до реального позбавлення волі на строк понад шість місяців.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Додатково зазначила, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку фактично не виконане, оскільки з наданого відповідачем рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.05.2014 року (протокол № 23) не зрозуміло, чи відбулося поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї одна особа, а саме сином ОСОБА_3 , 1980 р.н. Тому, на думку представника позивача, в разі скасування рішення житлової комісії від 06.08.2014 року, є усі підстави для покладення на відповідача і обов`язку зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї одна особа починаючи з 28.09.2006 року. Просить суд адміністративний позов повністю задовольнити.

Представник відповідача Начовний І.І. в судовому засіданні вимоги позивача заперечив з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях (а.с. 52-53). Вважає, що оскаржуване рішення було винесене правомірно та з дотриманням вимог чинного житлового законодавства, оскільки вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2011 року позивач був засуджений до позбавлення волі на строк понад шість місяців. При цьому представник відповідача стверджує, що звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробувальним терміном на два роки не є умовним засудженням, оскільки статтею 75 КК України чи іншими його нормами такого поняття не передбачено. Відтак, житловою комісією не було допущено порушення вимог Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року, про що безпідставно зазначається в позовній заяві. Також представник відповідача пояснив, що згідно з директивою Міністерства оборони України від 14.07.2004 року № Д-312/1/018 Командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України надано умовне найменування "військова частина НОМЕР_1 ". Тому житлова комісія Командування Повітряних Сил Збройних Сил України і житлова комісія військової частини НОМЕР_1 є однією і тією ж самою комісією, повноваження якої визначаються Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у штабі Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (м. Вінниця).

Відповідно до протоколу № 18 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2006 року генерал-майора ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік загальної черги зі складом сім`ї одна особа: син ОСОБА_3 , 1980 р.н., з 28.09.2006 року (а.с. 10).

16.11.2006 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас, а з 20.11.2006 року виключено зі списків особового складу частини (а.с. 16-17).

Згідно з протоколом № 18 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2008 року ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку з відсутністю відповідних документів (а.с. 9).

Не погоджуючись із таким рішення житлової комісії, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.02.2014 року у справі № 802/38/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано нечинним рішення (протокол № 18) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2008 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2006 року (а.с. 20-28).

Відповідно до протоколу № 23 засідання житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.05.2014 року на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року ОСОБА_1 поновлено на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї одна особа з 28.09.2006 року (а.с. 54).

Проте, як слідує з протоколу № 26 засідання житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.08.2014 року, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР позивача знято з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із засудженням до позбавлення волі на строк понад шість місяців (а.с. 19).

Надаючи оцінку законності такого рішення суб`єкта владних повноважень, суд керується наступними мотивами.

Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємства, в установах, організаціях, що мають житловий фонд, здійснюється за місцем роботи. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Питання обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, на даний час регулюються Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 року № 470 (далі Правила).

Так, пунктом 20 цих Правил визначено, що громадяни беруться на квартирний облік за місцем роботи спільним рішенням установи.

Відповідно до п. 24 постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями" (далі Порядок) військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Військовослужбовці зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2006 року позивач ОСОБА_1 із складом сім`ї одна особа (син ОСОБА_3 , 1980 р.н.) був зарахований на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом № 18 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2006 року (а.с. 10).

В силу положень пункту 25 Правил виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особа направляється письмове повідомлення.

Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку) (п. 28 Правил).

Водночас підстави для зняття громадян з обліку потребуючих поліпшення житлових умов встановлені статтею 40 ЖК Української РСР, якою передбачено, що громадяни знімаються з обліку у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Відповідно до п. 29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі реформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з п. 30 Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, позивача ОСОБА_1 знято з обліку осіб потребуючих поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 на підставі п. 4 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР, тобто у зв`язку із його засудженням до позбавлення волі на строк понад шість місяців, що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача.

При цьому фактичною підставою для прийняття такого рішення став лист помічника командувача Повітряних сил начальника юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.08.2014 року за № 350/153/538/пс про засудження ОСОБА_1 до позбавлення волі строком на 4 роки (а.с. 19).

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення відповідача суд зазначає, що згідно з вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2011 року у справі № 1-78/11 (а.с. 29-31) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік позбавлення волі, ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України 4 роки позбавлення волі, ч. 1 ст. 366 КК України штраф у розмірі 800 грн. У відповідності до ст. 70 КК України шляхом повного поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки.

Разом із тим, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання.

Таким чином, хоча позивача і було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі, від відбування цього покарання його було звільнено з іспитовим строком. Отже, реально покарання у виді позбавлення волі він не відбував.

Водночас за змістом пункту 4 частини 2 статті 40 ЖК Української РСР зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов допускається лише в тому випадку, коли громадянин реально засуджений до позбавлення волі на строк понад шість місяців. На це безспірно вказують також положення пункту 30 Порядку, якими визначено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження.

Посилання відповідача на відсутність у чинному Кримінальному кодексі України поняття "умовного засудження" суд оцінює критично, адже за нормами кримінального права дане поняття передбачає незастосування судом до винної особи покарання у вигляді позбавлення волі, виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, за умови, що вона протягом певного визначеного судом строку не вчинить нового злочину. При цьому з моменту набрання законної сили Кримінальним кодексом України від 05.04.2001 року № 2341-ІІІ поняття "умовного засудження" замінено поняттям "звільнення від відбування покарання з випробуванням".

З огляду на викладене суд доходить висновку про неправомірність застосування відповідачем такої підстави для зняття позивача ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 як засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2011 року у справі № 1-78/11.

Крім того, згідно з довідкою Ленінського районного підрозділу Вінницького міського відділу кримінально-виконавчої інспекції № 1097 від 19.03.2015 року ОСОБА_1 перебував на обліку з 19.10.2011 року. Ухвалою Вінницького міського суду від 07.10.2013 року його звільнено від відбуття призначеної міри покарання та 15.10.2013 року знято з обліку кримінально-виконавчої інспекції. Додаткова міра покарання закінчилась 10.10.2013 року. Відповідно до ст. 89 КК України судимість ОСОБА_1 є погашеною (а.с. 51).

Отже, на момент прийняття оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_1 вже вважався таким, що не має судимості і не міг зазнавати обмеження прав, які з нею пов`язані.

При вирішенні справи суд додатково бере до уваги ту обставину, що житловою комісією Командування Повітряних Сил Збройних Сил України не було дотримано порядку щодо належного повідомлення позивача про розгляд на засіданні комісії питання про зняття його з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, що також свідчить про незаконність рішення комісії від 06.08.2014 року (протокол № 26).

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , суд враховує, що згідно з п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача-суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 10.2 постанови № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Таким чином, позовні вимоги про визнання нечинним та скасування рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.08.2014 року (протокол № 26) про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку не можуть бути задоволені, оскільки за своїм змістом і правовими наслідками є взаємовиключними.

Відтак, суд доходить висновку, що вірним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Разом із тим, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивача із складом сім`ї одна особа на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 28.09.2006 року. По-перше, відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2006 року (протокол № 18) ОСОБА_1 вже був зарахований на квартирний облік загальної черги з 28.09.2006 року, а отже підстав для його повторного зарахування немає. По-друге, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.02.2014 року у справі № 802/38/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року, житлову комісію військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа на обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2006 року.

Отже, внаслідок визнання протиправним та скасування судом рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.08.2014 року (протокол № 26) відбудеться поновлення порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , які існували до моменту винесення такого незаконного рішення, а спірні правовідносини повернуться у той стан, в якому вони існували на час його прийняття.

Водночас суд зазначає, що невиконання чи неналежне виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, ухваленого не на його користь, може бути підставою для подання особою-позивачем заяви в порядку, встановленому статтею 267 КАС України.

В силу вимог ст.ст. 11, 71, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , а саме в частині визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) від 06.08.2014 року (протокол № 26) про зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню (з двох позовних вимог немайнового характеру судом фактично задовольняється одна вимога), на користь позивача необхідно стягнути відповідну частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, а саме судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254, 256 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) від 06.08.2014 року (протокол № 26) про зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова у повному обсязі складена: 03.04.2015 року.

Суддя Сало Павло Ігорович