Справа № 286/3257/14-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гришковець А.Л.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2015 р. Справа № 286/3257/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "10" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання провести донарахування та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 10.12.2014 позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_4 доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у відповідності до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", донарахувати та виплатити її за період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року, виходячи з розміру 2-х мінімальних заробітних плат, розмір якої визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року, виходячи з розміру 25% мінімальної пенсії за віком, розмір якої дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято, зокрема з порушенням норм матеріального права, відповідач у справі подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у частині задоволення позову та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.195, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач - непрацюючий пенсіонер, постраждалий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого (добровільного) відселення.

Як вбачається із довідки відповідача підвищення до пенсії позивачу здійснювались у розмірах, менших, ніж передбачено ст.51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто по постанові КМ України.

Крім того, із довідки вбачається, що доплата за проживання в зоні гарантованого (добровільного) відселення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлювалась та не виплачувалась.

Однак апеляційний суд вважає, що у позивача є підстави для нарахування і виплати йому вказаного підвищення.

За таких обставин, на думку колегії, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що підлягає задоволенню позов в частині вимоги про зобов"язання відповідача призначити, нарахувати і виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 31.05.2014.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті у зоні гарантованого (добровільного) відселення - дві мінімальні заробітні плати;

Згідно з положеннями ч.2 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 3 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має пріоритет над підзаконним актом - постановою КМ України від 23.11.2011р. №1210.

Будь-яких законодавчих обмежень щодо застосування вказаних норм і положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як це було в 2011-2013 роках, у 2014 році немає. Тобто, Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п. 1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Такі висновки є правильними і з ними погоджується суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги таке.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі й на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України.

Метою і особливістю Закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат, доплат та різних видів допомоги, передбачених Законом, здійснюється відповідно до обсягів, затверджених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою статті 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а стаття 63 Закону закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а УПФ - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року є чинними і підлягають застосуванню:

- ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, відповідно до якої непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, пенсії підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- ч.2 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, відповідно до якої особам, віднесеним до третьої категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Судова колегія наголошує, що вищезазначені положення є чинними до 02.08.2014 включно (з 03.08.2014 набув чинності Закон України №1622-VII від 31.07.2014 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік").

Оскільки відповідач здійснював відповідні виплати позивачу в порушення наведених норм Закону, суд першої інстанції постановив правомірне рішення про обов'язок донарахування позивачу недоплачених сум пенсії.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що відсутні правові підстави для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "10" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Головному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003

- ,