Справа № 820/428/15
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2015 р.Справа № 820/428/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: П`янової Я.В.
Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015р. по справі № 820/428/15
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про визнання протиправною бездіяльності,
ВСТАНОВИЛА:
12.01.2015 року позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 під час організації внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_2 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Роз`яснено позивачу, що він не позбавлений права повторного звернення до адміністративного суду з цим самим позовом, в порядку, встановленому законом.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 20.01.2015 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зміст висновків суду не відповідає дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України строк звернення до суду з адміністративним позовом та згідно з положенням частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).
Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує протиправну, на його думку, бездіяльність начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 під час організації внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_2 року.
В свою чергу, вважати бездіяльність майора ОСОБА_2 протиправною можна лише при наявності письмового наказу, відповідно до якого начальник штабу частини, тобто майор ОСОБА_2 , повинен вчинити певні дії. Лише в такому випадку бездіяльність можна вважати протиправною, про яку позивач міг дізнатися не раніше дня ознайомлення зі змістом письмового наказу командира частини від 08.05.2014 р. № 100 по стройовій частині (далі - наказ № 100 о/с), а не 9 травня 2014 року, як зазначено судом першої інстанції.
Тобто, підставою вважати бездіяльність ОСОБА_2 протиправною є наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 08.05.2014р. № 100 по стройовій частині, про що також зазначалось у позовній заяві, а саме: «Оскільки добовий наряд може бути призначений виключно письмовим наказом по особовому складу, то відсутність такого наказу не надає права попередньому наряду здати чергування, а начальнику штаба частини видати пароль».
Також, необхідно зауважити на те, що добовий наряд частини, в тому числі і черговий частини, відповідно до вимог ст. 268 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, призначається письмовим наказом по цій частині.
Відсутність такого наказу не дає позивачу права вважати себе наділеним повноваженнями чергового військової частини та вимагати від начальника штабу частини проводити відносно позивача будь-які дії, передбачені для військовослужбовця, призначеного у добовий наряд.
З огляду на викладене, позивачем не вбачались підстави для звернення до суду з вищезазначеними вимогами до моменту, коли йому стало відомо про наявність письмового наказу на призначення добового наряду з 09.05.2014 року на 10.05.2014 року, тобто наказу № 100 о/с.
Таким чином, днем, коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, є - день ознайомлення з письмовим наказом № 100 о/с.
В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, коли саме позивач фактично був ознайомлений з письмовим наказом № 100 о/с, а судом першої інстанції вказаний факт не встановлений. На думку колегії суддів саме встановлення вказаної обставини є вирішальним для відповіді на питання, чи пропущений позивачем строк звернення до суду із зазначеним позовом.
Оскільки судом першої інстанції не дотримано приписів процесуального права щодо з`ясування питання, коли особа дізналася про порушення своїх прав, оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду прийнята передчасно.
Виходячи з вищезазначеного, ухвала від 20.01.2015 р. підлягає скасуванню на підставі п.1 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.1 ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015р. по справі № 820/428/15 скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.