Справа № 8а-3/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 8а-3/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Береговий О.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 січня 2012 року за заявою управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2011 року управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області звернулося до Тульчинського районного суду Вінницької області із заявою про перегляд судового рішення від 27 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, яким адміністративний позов задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати з 04.09.2010 року доплату до пенсії по день припинення такого права: підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначеного законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб; відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати; відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 4 категорії потерпілих від аварії на ЧАЕС в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.01.2012 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.01.2012 року, а заяву управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку розгляду справи відповідач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що смерть позивача в даному випадку не являється істотною обставиною, яка хоча і не була відома суду на час розгляду справи та винесення рішення, але є такою, яка не впливає на суть правовідносин та винесене рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.24).

13.12.2011 року управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись при цьому на істотну обставину, яка не була і не могла бути відома йому на момент вирішення позову по суті, тобто на смерть позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що постанова Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2011 року сторонами не оскаржувалася, а тому відповідно до ст. 254 КАС України на момент подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами набрала законної сили.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2011 року адміністративний позов задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати з 04.09.2010 року доплату до пенсії по день припинення такого права: підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначеного законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб; відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати; відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 4 категорії потерпілих від аварії на ЧАЕС в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Вищезазначена постанова суду першої інстанції прийнята в скороченому провадженні відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Як свідчать матеріали справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач звернувся із письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про нарахування та виплату 30% підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в здійсненні вказаного перерахунку пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми щомісячне підвищення до пенсії позивачу виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, з копії свідоцтва про смерть позивача, вирішення спору по суті та прийняття постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2011 року відбулося після смерті позивача.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Нововиявлені обставини є підставою для скасування судового рішення та постановлення нового, з урахуванням таких обставин.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи,

по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Враховуючи матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставина, на яку посилається відповідач, існувала на час прийняття судового рішення у справі, не була відома і не могла бути відома заявникові і суду на час розгляду справи, однак, не може вважатися такою, що має істотне значення для вирішення справи, оскільки врахування цієї обставини судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Кодекс адміністративного судочинства України містить низку процесуальних норм, якими передбачено інші наслідки для захисту порушених прав в тому випадку, коли позивач помер до винесення рішення у справі по суті.

У таких випадках застосовується ст. 55 КАС України, відповідно до якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

У разі відсутності правонаступників застосуванню підлягають наслідки, встановлені п.5 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Таким чином, за відсутності усіх ознак, необхідних для застосування п.1 ч.2 ст. 245 КАС України, у задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перегляд постанови Тульчинського районного суду Вінницької області 27 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Отже, судом першої інстанції були правильно встановлені фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до статті 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 січня 2012 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.