Справа № 815/317/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/317/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року 09 год. 38 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - Бовра Д.Ю. (за довіреністю)

представника відповідача - Мальцева Д.В.(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» до Одеської митниці ДФС, Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» (далі - ТОВ «УЛС ГЛОБАЛ») до Одеської митниці ДФС, Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач з урахуванням уточнень до адміністративного позову (а.с.37-38,104-105) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014 року №500040001/2014/00182;

- зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016739 (020 вид - 19189, 28 грн., 028 вид - 74992,33 грн.) загальною сумою 94 181,61 грн. на п/рах 3543 в АБ ПІВДЕННИЙ, м. Одеса, МФО 328209;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС надати висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

У своєму позові позивач зазначив, що між ним та китайською компанією "Fuji Industries Limited" укладено контракт № 22/07-CH-ULS на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлено сторонами в специфікаціях до контракту. На виконання вимог контракту на адресу ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" надійшов товар - тканина складного переплетення, пофарбована з синтетичних штапельних поліефірних волокон, поперечнов'язане трикотажне полотно з синтетичних ниток, тканина складного переплетення з ниток різного кольору. Позивач зазначив, що з метою декларування товару він подав до Південної митниці митну декларацію №500040001/2014/014886 із визначенням митної вартості товару. Також декларантом подано документи: контракт № 22/07-UKR-ULS від 22.07.2014 року, експортну декларацію КНР №27893450 з перекладом, пакувальний лист №TCLU5582197, коносамент № ККLUNB5626157, прайс - лист від 11.07.2014 року. Не погодившись із визначеною декларантом митною вартістю товару, митний орган витребував додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, прайс - лист. Зазначена вимога не була виконана позивачем, у зв'язку з чим, як стверджує позивач, 04.09.2014 року старшим державним інспектором м/п "Іллічівськ" Аношенко М.М. неправомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410036/2.

Позивач повідомив, що на виконання вимог ч. 7, ч. 8 ст. 55 МК України, 26.11.2014 року ним були надані документи на підтвердження заявленої митної вартості з проханням винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості №500040001/2014/410033/2 від 04.09.2014 року.

Однак листом від 28.11.2014 року № 17143/15-70-52, відповідач в порушення вимог чинного законодавства не знайшов підстав винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2. Посилаючись на ст.ст. 51-54, 57, 59-60, 62-64 МК України, Генеральну угоду з тарифів і торгівлі 1994 року, позивач вважає рішення про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2 незаконним, таким що не ґрунтується на вимогах митного законодавства та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що Південну митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Одеської митниці ДФС, отже Південна митниця Міндоходів не є юридичною особою, а є такою, що припинилася, позивач вважає за доцільне залучити Одеську митницю ДФС як другого відповідача. Наказом Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року №882/1188 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, згідно якого для повернення надмірно сплачених податків, необхідною умовою є висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку, який готує Одеська митниця ДФС. Крім того, позивач зазначив, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південної митниці Міндоходів від 04.09.2014 року №500040001/2014/00182 прийнята з порушенням чинного законодавства та також підлягає скасуванню.

Представник відповідача Одеської митниці ДФС надав до суду заперечення на адміністративний позов та доповнення до них (а.с.39-43,60-67), в яких зазначив, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, посилаючись на інформацію, яка розміщена на веб-сайті ЄДР, технічним адміністратором якого є ДП "Інформаційно-ресурсний центр", відповідно до якої запис про припинення юридичної особи Південної митниці Міндоходів () не внесено, а отже остання є юридичною особою та має адміністративну процесуальну правосуб'єктність і може бути відповідачем в адміністративній справі. Відповідно до п. 1 наказу Одеської митниці ДФС від 09.12.2014 року № 31 "Про початок діяльності Одеської митниці ДФС" виконання Одеською митницею ДФС повноважень розпочате з 00 годин 00 хвилин 10 грудня 2014 року. Одеська митниця ДФС не порушувала й не могла порушити будь-яких прав та інтересів ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ". Відповідач також зазначив, що між позивачем та китайською компанією "Fuji Industries Limited" укладено контракт від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS на придбання товару, найменування та кількість якого, його ціна, умови поставки, вартість партії поставки, строк поставки та інші умови обумовлено сторонами в специфікаціях до контракту. На виконання вимог контракту на адресу ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" надійшов товар «тканина з 100% синтетичних волокон», для здійснення митного оформлення позивачем до Південної митниці Міндоходів 04.09.2014 року подано митну декларацію № 500040001/2014/014886, у якій митну вартість товару декларантом позивача визначено на рівні: товару №1- 1,0667 дол. США за 1 м2, товару №2- 3,8109 дол. США за кг, товару №3- 3,8815 дол. США за кг, товару №4 - 0,9134 дол. США за м2 та товару №5 - 1,26 дол. США за м2.

У запереченнях відповідач зазначив, що для підтвердження митної вартості товару вказаного у МД, декларантом позивача разом з декларацією подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS; доповнення до контракту від 21.07.2014 року № 1; рахунок-фактуру (інвойс) від 05.08.2014 року № 05/08-14-UKR-ULS; коносамент від 19.07.2014 року №ККLUNB5626157 та інші товаросупровідні документи, під час візуальної перевірки яких було встановлено, що у документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до п.п.3.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS покупець зобов'язується сплачувати 100% вартість отриманого товару в термін 60 банківських днів прямим банківським переказом на рахунок продавця з моменту підписання повідомлення про доставку партії вантажу та інформування продавця про здійснену оплату з пред'явленням по факсу платіжного документа зі штампом банка покупця, що суперечить відомостям, зазначеним у проформі-інвойсі від 05.08.2014 року №05/08-14-UKR-ULS, відповідно до якого передбачена 90% передплата, а 10% продавець може оплатити у термін 60 днів після митної очистки.

Відповідач зауважив, що у зв'язку з ненаданням на вимогу митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2014 року № 500040001/2014/410033/2, а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення. Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України за МД від 05.09.2014 року №500040001/2014/015037.

Відповідач звернув увагу суду, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості додатково надано зовнішньоекономічний договір від 22.07.2014 року № 22/07-UKR-ULS, який не відноситься до даної поставки та не дає митниці підстав у визнанні заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 04.09.2014 року № 500040001/2014/410033/2.

У своїх запереченнях (а.с. 60-67, 133-134) представник відповідача Південної митниці Міндоходів, а також Одеської митниці ДФС додатково звернув увагу суду на наявну судову практику за аналогічними справами, а також зазначив про неправомірність і передчасність позовної вимоги про надання висновку про повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився. Належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в адміністративному позові та в уточнених адміністративних позовах.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ним у запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

18.06.2014 року між "Fuji Industries Limited" (продавець) та ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" (покупець) укладено контракт № 18/06-СН-ULS (а.с.76-78,137-139), а також додаткова угода до контракту від 21.07.2014 року (а.с.79). Згідно п. п. 1.1, 2.2, 3.1, 3.3 умов контракту продавець продає, а покупець купує товар згідно специфікацій чи інвойсів, що є не від'ємною частиною контракту (п.1.1). Кількість товару і ціна за одиницю товару встановлюється продавцем і зазначається в специфікації чи інвойсах, що є невід'ємними частинами даного Контракту (п.2.2). Загальна вартість контракту становить 500 000,00 дол. США (п.3.1). Відповідно до п. 3.3 контракту покупець зобов'язується сплачувати 100% вартості отриманого товару протягом 60 банківських днів прямим банківським платежем на рахунок продавця з моменту підписання повідомлення про надходження партії вантажу і інформуванні продавця про платіж з наданням по факсу платіжного документу з штампом банку покупця.

З метою здійснення митного оформлення товару «тканина з 100% синтетичних волокон» ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" 04.09.2014 року подано до Південної митниці митну декларацію № 500040001/2014/014886 (а.с. 72-75). У митній декларації декларантом визначено вартість товару на рівні: товару №1- 1,0667 дол. США за 1 м2, товару №2- 3,8109 дол. США за кг, товару №3- 3,8815 дол. США за кг, товару №4 - 0,9134 дол. США за м2 та товару №5 - 1,26 дол. США за м2.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації від 04.09.2014 року № 500040001/2014/014886 митної вартості товарів та обраного методу її визначення позивач надав митному органу разом з декларацією наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS; додаткову угоду № 1 від 21.07.2014 року, рахунок - проформу (інвойс) від 05.08.2014 року № 05/08-14-UKR-ULS (а.с.80), коносамент від 19.07.2014 року № ККLUNB5626157 (а.с.25), та інші товаросупровідні документи.

За результатами візуальної перевірки документів ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" був повідомлений митницею, що у поданих декларантом до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до п.п.3.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS покупець зобов'язується сплачувати 100% вартість отриманого товару в термін 60 банківських днів прямим банківським переказом на рахунок продавця з моменту підписання повідомлення про доставку партії вантажу та інформування продавця про здійснену оплату з пред'явленням по факсу платіжного документа зі штампом банка покупця, що суперечить відомостям, зазначеним у проформі-інвойсі від 05.08.2014 року №05/08-14-UKR-ULS, відповідно до якого передбачена 90% передплата, а 10% продавець може оплатити у термін 60 днів після митної очистки.

Митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, розрахунок ціни (калькуляцію).

Декларант електронним повідомленням повідомив про неможливість надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

04.09.2014 року, м/п "Іллічівськ" Південної митниці Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410033/2 за МД №500040001/2014/014886 (а.с. 13-15), де зазначено, що «в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: зміст п.п.3.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS покупець зобов'язується сплачувати 100% вартість отриманого товару в термін 60 банківських днів прямим банківським переказом на рахунок продавця з моменту підписання повідомлення про доставку партії вантажу та інформування продавця про здійснену оплату з пред'явленням по факсу платіжного документа зі штампом банка покупця, що протирічить відомостям, зазначеним у проформі-інвойсі від 05.08.2014 року №05/08-14-UKR-ULS, відповідно до якого передбачена 90% передплата, а 10% продавець може оплатити у термін 60 днів після митної очистки.

За результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультації між митним органом і декларантом, - згідно п. 6 ст. 54 МКУ декларанта було повідомлено, що заявлену ним митну вартість товару митним органом не може бути визнано в наслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей 58 і 59 МКУ у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, тому що у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товарів із заявленими торговими марками та репутації цих товарів на ринку; 62, 63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган запропонував визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ), згідно з положеннями ст. 64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено… митним органом буде здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості аналогічних (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (МД №500040001/2014/14163 від 21.08.2014 року, 500040001/2014/13127 від 05.08.2014 року, 500040001/2014/14034 від 19.08.2014 року, 500060001/2014/14830 від 24.04.2014 року, 500040001/2014/13573 від 13.08.2014 року): 1-тов. з 1,0667 дол. США/м2 до 1,3890 дол. США/м2; 2-тов.- з 3,8109 дол.США/кг нетто до 5,0 дол. США за кг нетто; 3-тов. - з 3,8815 дол. США/кг нетто до 5,0 дол. США за кг нетто; 4-тов. - з 0,9134 дол. США/м2 до 1,1850 дол. США/м2; 5-тов. - з 1,26 дол. США/м2 до 1,6350 дол. США/м2».

Крім того, 04.09.2014 року інспектором Південної митниці позивачу відмовлено у митному оформленні товару та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00182 (а.с.84-85). Причиною формування Картки зазначено ст.55 МК України та рішення про коригування митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2.

05.09.2014 року товари були випущені за МД №500040001/2014/015037 у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Листом від 26.11.2014 року позивачем на адресу відповідача були надані документи на підтвердження заявленої митної вартості з проханням винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2. Так, підприємством було надано копію рішення про визначення митної вартості товару від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/1, зовнішньоекономічний контракт від 22.07.2014 року №22/07-СН-ULS, пакувальний лист від 05.08.2014 року №№TCLU5582197, прайс-лист від 11.07.2014 року, копію митної декларації країни відправлення від 15.07.2014 року №27893450, коносамент від 19.07.2014 року № ККLUNB5626157.

Листом від 28.11.2014 року №17143/15-70-52 відповідачем за результатами опрацювання додаткових документів, наданих підприємством для підтвердження заявленої митної вартості, за відсутності підстав у визнанні заявленої митної вартості відмовлено у скасування рішення про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2 (а.с.16-18). Так, у листі зазначено, що у наданому прайс-листі не визначено в якій валюті зазначені ціни на товар та відповідно до якої одиниці виміру зазначені рівні цін. Крім того, наданий зовнішньоекономічний контракт від 22.07.2014 року №22/07-СН-ULS не відноситься до даної поставки.

Досліджуючи питання правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товару, та картки відмови у митному оформленні товару від 04.09.2014 року, суд зважає на таке.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України). До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Приписами п. п. 23, 24 ст.4 МК України, визначено, що митне оформлення, це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою

забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч. 1 ст. 51 МК України, визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає органу доходів і зборів щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під і час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 1 - 3 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Проаналізувавши зазначені приписи Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що у разі виявлення митним органом в ході здійснення контролю неправильності визначення митної вартості товарів чи неповних відомостей про митну вартість товару останнім приймається рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару, що ввозиться на митну територію України.

Так, під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що надані до суду по справі, про які зазначалося в рішенні про коригування митної вартості, як про документи які містять розбіжності.

Позивачем було надано зовнішньоекономічний контракт від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS; додаткову угоду № 1 від 21.07.2014 року, проформу - інвойс від 05.08.2014 року № 05/08-14-UKR-ULS (а.с.80), коносамент від 19.07.2014 року № ККLUNB5626157 (а.с.25).

Пунктом 1 контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS передбачено, що продавець продає, а покупець купує товар згідно специфікацій чи інвойсів, які є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до п.п.3.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS покупець зобов'язується сплачувати 100% вартість отриманого товару в термін 60 банківських днів прямим банківським переказом на рахунок продавця з моменту підписання повідомлення про доставку партії вантажу та інформування продавця про здійснену оплату з пред'явленням по факсу платіжного документа зі штампом банка покупця. Продавець протягом 24 годин з моменту доставки товару зобов'язується передати по факсу покупцю підписаний рахунок на відвантажену партію товару, проте, судом встановлено, що документи, надання яких передбачено п.3 даного контракту, у позивача були відсутні.

Відповідно до відомостей, зазначених у проформі-інвойсі від 05.08.2014 року №05/08-14-UKR-ULS, сторонами передбачена 90% передплата, а 10% продавець може оплатити у термін 60 днів після митної очистки.

Отже, судом встановлено, що в п.3 зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2014 року № 18/06-СН-ULS обумовлені умови платежу, які відсутні в проформі - інвойсі від 05.08.2014 року № 05/08-14-UKR-ULS.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 2.2 контракту кількість товару та ціна за одиницю товару визначається продавцем і зазначається у специфікаціях чи інвойсах, але до митного оформлення надано проформу-інвойс від 05.08.14 № 05/08-14-UKR-ULS (а.с. 80).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Виходячи з норм цивільного законодавства та законодавства, що регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, ціна зовнішньоекономічного договору є обов'язковою умовою договору, та за умови відсутності ціни товару в договорі, документ в якому вона зазначена фактично, в цьому випадку - інвойс є невід'ємною частиною договору.

З аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначеному частиною другою статті 53 Митного кодексу України, зазначено: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Комерційні документи - документи, які дають вартісну, якісну та кількісну характеристику товару. Вартісна характеристика товару надається в рахунку-фактурі та у рахунку-проформі. Рахунок-фактура (інвойс) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар.

Інвойс - це основний документ згідно з яким оплачуються товари та послуги відповідно до вказаних у ньому умов. В комерційній практиці супровідний документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і зведення про відправника і одержувача.

Також, під інвойсом слід розуміти документ, який в обов'язковому порядку супроводжує товари, які переміщуються через митний кордон України.

Отже, за наявними вищевикладеними розбіжностями у документах, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення, у відповідача виникли підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів.

Приписами ч.3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.4 ст.53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, на підставі ч.3 ст.53 МК України митницею було повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, розрахунок ціни (калькуляцію).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що вимога митного органу про надання додаткових документів не була виконана. Так, Південна митниця була повідомлена про відмову від подання додаткових документів, які запитувались митницею.

Отже позивач не надав до Південної митниці Міндоходів додаткові документи, що запитувались митницею, що представником позивача не спростовувалось.

Таким чином, як встановлено судом, декларант ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" не скористався своїм правом на подання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, більш того на вимогу Південної митниці Міндоходів відмовився надати додаткові документи в порушення ч. 3 ст.53 МК України, а отже, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 МК України виникли підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною 1 ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 598 у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів вказується про проведення процедури консультацій між органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості між Південною митницею Міндоходів та декларантом позивача шляхом обміну електронними повідомленнями була проведена консультація, про що наявні записи у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.

За результатами проведеної консультації між митним органом і декларантом, згідно з положеннями ч.6 ст.54 МК України декларанта було повідомлено, що заявлену ним митну вартість товару митним органом не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів, про що зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості № 500040001/2014/410033/2 від 04.09.2014 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

На підставі аналізу наявної у митного органу Міндоходів інформації, щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже здійснено, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів (ЄАІС) - згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ - митним органом здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості аналогічних (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (МД №500040001/2014/14163 від 21.08.2014 року, 500040001/2014/13127 від 05.08.2014 року, 500040001/2014/14034 від 19.08.2014 року, 500060001/2014/14830 від 24.04.2014 року, 500040001/2014/13573 від 13.08.2014 року): 1-тов. з 1,0667 дол. США/м2 до 1,3890 дол. США/м2; 2-тов.- з 3,8109 дол.США/кг нетто до 5,0 дол. США за кг нетто; 3-тов. - з 3,8815 дол. США/кг нетто до 5,0 дол. США за кг нетто; 4-тов. - з 0,9134 дол. США/м2 до 1,1850 дол. США/м2; 5-тов. - з 1,26 дол. США/м2 до 1,6350 дол. США/м2.

Додатково декларанту було роз'яснені вимоги статті 52 МК України на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ.

Декларанту також роз'яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Так, листом від 26.11.2014 року позивачем на адресу відповідача були надані документи на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема, надано копію рішення про визначення митної вартості товару від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/1, зовнішньоекономічний контракт від 22.07.2014 року №22/07-СН-ULS, пакувальний лист від 05.08.2014 року №№TCLU5582197, прас-лист від 11.07.2014 року, копію митної декларації країни відправлення від 15.07.2014 року №27893450, коносамент від 19.07.2014 року № ККLUNB5626157.

Листом від 28.11.2014 року №17143/15-70-52 відповідачем за результатами опрацювання додаткових документів, наданих підприємством для підтвердження заявленої митної вартості, за відсутності підстав у визнанні заявленої митної вартості відмовлено у скасування рішення про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2. Так, у листі зазначено, що наданий прас-лист від 11.07.2014 року не може бути врахований для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки у наданому прас-листі від 11.07.2014 року не визначено у якій валюті зазначені ціни в даному прас-листі та відповідно до якої одиниці виміру зазначені рівні цін у наданому прас-листі (вартість за м2, вартість за кг, вартість за тону, вартість за погонний метр), не має терміну дії зазначених в пропозиціях цін.

До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МКУ, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Отже зазначеним положенням МК України визначено, що до органу доходів і зборів в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару, який оцінюється.

При розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару орган доходів і зборів має упевнитись, що інформацію, яка містяться в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

В словнику іншомовних соціокультурних термінів визначено, що прайс-лист, це систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів і послуг (це те, що і прейскурант).

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

З дослідженого судом прас-листа Fuji Industries Limited від 11.07.2014 року (а.с.26), вбачається, що в ньому відображено номер товару, фото зразок тканини, ціна, умови платежу. Проте суд вважає, що відповідачем правомірно зазначено, що в прас-листі від 11.07.2014 року не визначено одиницю виміру товару та валюту у якій зазначена вартість товару, що унеможливлює віднести цей документ до даної партії товару.

Зазначений документ також не містить підпису уповноваженої особи та печатки продавця/виробника товару.

Крім того, у своєму позові позивач посилався на зовнішньоекономічний контракт від 22.07.2014 року №22/07-СН-ULS, який також було додатково надано для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, суд погоджується з відповідачем, що наданий зовнішньоекономічний контракт від 22.07.2014 року №22/07-СН-ULS не відноситься до даної поставки та не може бути врахований для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи спірне рішення запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, провів консультацію шляхом обміну електронними повідомленнями з декларантом, а тому з урахуванням ненадання декларантом необхідних належних для підтвердження митної вартості додаткових документів, прийняв обґрунтоване рішення про визначення митної вартості за резервним методом, при цьому зазначивши у рішенні послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.09.2012 року у справі за позовом ЗАТ "Виробниче об'єднання "Конті" до Східної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій протиправними, а картки відмови - недійсною.

У зв'язку з цим слід зазначити, що за приписами статті 244 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В адміністративному позові позивач зазначив вимоги до Одеської митниці ДФС про зобов'язання подати висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем подавалися документи для митного оформлення товарів за МД № 500060001/2014/014886 до Південної митниці Міндоходів, також саме Південною митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лист позивача від 26.11.2014 року також розглянуто Південною митницею Міндоходів.

Згідно з інформацією ДП "Інформаційно-ресурсний центр", Південна митниця Міндоходів (), є органом державної влади, зареєстрована за адресою: 65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Гайдара 21-а з 24.04.2013 року, отже є юридичною особою, має адміністративну процесуальну правосуб'єктність та не є припиненою, оскільки відсутній запис в ЄДР про припинення юридичної особи.

Відповідно до наказу Одеської митниці ДФС від 09.12.2014 року № 31 "Про початок діяльності Одеської митниці ДФС", розпочате виконання Одеською митницею ДФС повноважень з 00 годин 00 хвилин 10 грудня 2014 року.

З урахуванням зазначеного суд критично ставиться до посилань позивача в уточненому адміністративному позові, що Південна митниця Міндоходів не є юридичною особою, та є такою що припинилася, оскільки дане твердження спростовано матеріалами справи.

Позивач посилаючись на Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року №882/1188 (далі Порядок №882/1188), просив зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016739 (020 вид - 19189, 28 грн., 028 вид - 74992,33 грн.) загальною сумою 94 181,61 грн. на п/рах 3543 в АБ ПІВДЕННИЙ, м. Одеса, МФО 328209.

Відповідно до Класифікатору видів митних платежів до державного бюджету код виду платежу: 020 - є ввізне мито, що нараховується по ВМД; 028 - є податок на додану вартість.

Приписами ч.1 Порядку №882/1188 передбачено, що цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Статею 301 МК України визначено механізм помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами визначено в Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року №618.

Щодо повернення надмірно сплачених митних платежів, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в рішенні від 17 грудня 2013 року №21-439а13 питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Отже законодавчо встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, а тому суд вважає що позов ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" про зобов'язання до Одеської митниці ДФС подати висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку, не підлягає задоволенню, а в частині зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені платежі по декларації МД №500060001/2014/015037 є передчасним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Південною митницею Міндоходів в межах компетенції та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано. В судовому засіданні представники відповідачів довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» до Одеської митниці ДФС, Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2; визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014 року №500040001/2014/00182; зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016739 загальною сумою 94 181,61 грн.; зобов'язання Одеської митниці ДФС надати висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» решту судового збору у сумі 56 гривень, які підлягають перерахуванню за реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район, код ЄДРПОУ отримувача 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 06.04.2015 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» до Одеської митниці ДФС, Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості від 04.09.2014 року №500040001/2014/410033/2; визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2014 року №500040001/2014/00182; зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016739 загальною сумою 94 181,61 грн.; зобов'язання Одеської митниці ДФС надати висновок за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» решту судового збору у сумі 56 гривень, які підлягають перерахуванню за реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район, код ЄДРПОУ отримувача 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2015 року.

Суддя С.М. Корой

06 квітня 2015 року.