Справа № 804/6219/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/6219/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 року

справа № 804/6219/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

в с т а н о в и л а:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ДФІ в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що вимога ДФІ в Дніпропетровській області, яка надіслана Загону після фінансової ревізії є правомірною та містись обґрунтовані обвинувачення у перевитраті бюджетних коштів внаслідок не дотримання бюджетної політики. Апелянт вказував, що протягом періоду за який було проведено ревізію встановлено, що на рахунки спеціального фонду позивача надійшли кошти від надання додаткових послуг, однак видатки на надання послуг здійснювались з загального фонду за рахунок бюджету і такі видатки не покривались з спеціального фонду. Апелянт вказував, що позивач протиправно покривав свої витрати на надання послуг за рахунок коштів загального фонду, що є порушенням Бюджетного кодексу України, і такі кошти потребують відшкодуванню. Розпорядник коштів 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту невірно здійснював розподіл прибутку та витрат з загального та спеціального фонду, що є порушенням бюджетної дисципліни бюджетної установи.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що при виконанні робіт з надання послуг у межах норм робочого часу штатними працівниками позивача, які утримуються за рахунок загального фонду, у спеціальному фонді можуть плануватися лише кошти на встановлення надбавок за складність та напруженість і на преміювання цих працівників. У разі, коли роботи виконуються госпрозрахунковими структурними підрозділами бюджетної установи або працівниками, зайнятими наданням цих послуг понад норми їх робочого часу, і відповідно підлягають оплаті за відпрацьований час, то за штатним розписом мають бути затверджені відповідні посади, які утримуються за рахунок спеціального фонду а ні загального фонду. Суд першої інстанції вказував, що власні надходження бюджетних установ використовуються відповідно до норм Бюджетного кодексу України на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю, організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ, утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту правомірно, згідно чинного законодавства використовував власні надходження, включаючи їх до спеціального фонду на субрахунок «доходи, спрямовані на покриття дефіциту загального фонду» для подальшого їх використання на господарські потреби, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв та на організацію додаткової (господарської) діяльності, законодавством не встановлено зарахування коштів отриманих, як власні надходження позивача, для відновлення касових видатків по загальному фонду. При виплаті заробітної плати та утриманні працівників- військовослужбовців за рахунок коштів загального фонду кошторису, позивачем не було порушено вимог чинного законодавства, зокрема, Бюджетного кодексу України, оскільки, вони виконували роботу за господарськими угодами, які є основною діяльністю 194 понтонно-мостового загіну Державної спеціальної служби транспорту.

Матеріалами справи підтверджується, що 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту протягом перевіряємого ревізією періоду надав послуги у межах своєї дозволеної діяльності, які не пов’язані с основним видом функціонування. Надавались послуги третім особам по навантажувально-розвантажувальним роботам, підсобним роботам, збору урожаю, прибирання вулиць міста, сільськогосподарські роботи, кошти які отримані як оплата за надані послуги зараховувались до спеціального фонду Загону, а витрати пов’язані з наданням таких послуг (перевезення робітників, годування робітників та інше) виконувались за рахунок бюджетних коштів загального фонду.

Однак, колегія суддів зазначає, що належне чи не належне нарахування коштів, встановлення правильності нарахування коштів а також висновки щодо перевитрати бюджетних коштів загального фонду, може бути предметом іншого позову, а саме, звернення Інспекції до особи, підконтрольної установи, яка на її думку має відшкодовувати збитки завдані бюджету. Правильність вимоги ДФІ в Дніпропетровській області у частині перерахування сум до загального фонду державного бюджету, повинна бути встановлена за доводами контролюючого органу.

Відповідно до пп. 4 п. 4, пп. 15, 21 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 вищевказаного Порядку, Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах. Положенням передбачене право вимагати від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства однак не шляхом вимагання стягнути кошти, своїми вимогами органи ДФІ можуть вказувати на порушення та вимагати у подальшому їх уникати.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що органи ДФІ наділені повноваженнями контролювати кошти державних та місцевих бюджетів, тобто у межах своїх повноважень і при виявлених порушеннях можуть самостійно усувати порушення бюджетної дисципліни. При виявлені збитків, завданих державі чи державній установі, орган ДФІ має право визначити розмір таких збитків відповідно до методики, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольна установа, орган не забезпечила виконання вимог.

Вимога органу ДФІ є обов’язковою до виконання та направлена на корегування роботи підконтрольної організації, зобов’язує роботу організації привести у відповідність до норм законодавства для унеможливлення порушень у подальшому. Збитки завдані державі можуть бути відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення органу ДФІ до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів зазначає, що законодавчо визначене право органів ДФІ пред’являти керівникам перевіряємих установ обов’язкові вимоги. Органи ДФІ не позбавлені права самостійно стягувати до бюджету кошти у добровільному або судовому порядку.

З огляду на вищевикладені доводи, колегія суддів вважає, що вимога ДФІ в Дніпропетровській області є обов’язковою як засіб впливу на підконтрольну установу та визначає обов’язки 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту утримуватись від порушень законодавства у подальшому. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку вимозі контролюючого органу ДФІ, як результат прийняв необґрунтоване та незаконне рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.1 ч..1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області – задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2014 року у справі № 804/6219/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук