Справа № 398/585/15-а
Суддя: Нерода Л. М.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/585/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"25" березня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді - Нероди Л.М.,

при секретарі - Борозній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконачої служби Головного правління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. про оскарження неправомірних дій та бездіяльності державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконачої служби Головного правління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. про оскарження неправомірних дій та бездіяльності державного виконавця.

Свій позов обґрунтовує тим, що 22.01.2015 року постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Проценко А.Л. повернуто виконавчий документ стягувачеві. 24.01.2015 року позивачкою дана постанова отримана поштою. Позивач просить: постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Проценко А.Л. від 22.01.2015 року, якою виконавчий лист №2а-233/2009 виданий 28.11.2011 року, яким дії управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2008 рік в розмірі, меншому ніж передбачено п. 8 ст. 30 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» - визнано неправомірними; та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недосплаченої щомісячної мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2008 рік, в розмірі передбаченому п. 8 ст. 30 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» - визнати незаконною та скасувати, та зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, Проценко А.Л., прийняти вказаний виконавчий лист до виконання.

Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі в судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення в яких вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

08.11.2011 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області та подав заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-233/2009 від 28.11.2011 року Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про зобов'язання управління праці та соцільного захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої щомісячної мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2008 рік, в розмірі, передбаченому п. 8 ст. 30 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

09.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.02.2012 року державним виконавцем складено акт про те, що у боржника відсутні кошти та майно, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

22.01.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану по п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено на адресу позивача разом з оригіналом виконавчого документа поштою.

Судом встановлено, що дана постанова містить інформацію щодо п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та не позбавляє стягувача права на повторне пред'явлення виконавчого документа на виконання на протязі року, а саме до 22.01.2016 року.

Однак позивач у своїх позивних вимогах просить: зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, Проценко А.Л., прийняти вказаний виконавчий лист до виконання.

Суд дійшов висновку, що позивач не звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконачої служби Головного правління юстиції у Кіровоградській області з відповідною заявою.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

03.01.2012 державним виконавцем, керуючись п. 2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, оскільки в ході проведення виконавчих дій державному виконавцю не вдалося виявити майна боржника або рахунки.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 цього Закону, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповіднодо п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» було прийнято 03.09.2014 року постанову Кабінетом Міністрів України №440, якою затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до зазначеного порядку виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговуваня бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Згідно ст. 19 КАС України, адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом, якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем доведено безпідставність позову, тому позовні вимоги не підлягають задоволеню.

Керуючись ст. ст. 6-14, 71, 102, ч. 3 ст. 122, 159-163, 167, 186 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», Постанова Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задовленні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через Олександрійський міськрайонний суду Кіровоградської області, протягом 10 днів.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА