Справа № 524/7489/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р.Справа № 524/7489/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.01.2015р. по справі № 524/7489/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не виплати йому в період його роботи з 24 вересня 1991 року по 10 жовтня 2011 року компенсації за роботу у вихідні дні у грошовій формі в подвійному розмірі, а також в частині не оплати у подвійному розмірі роботи у святкові та неробочі дні; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому передбачені трудовим законодавством України компенсаційні виплати за роботу у вихідні, святкові й неробочі дні за період з 24 вересня 1991 року по 10 жовтня 2011 року; зобов'язати відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення на протязі одного місяця від дати набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про колективні договори і угоди», КЗпП України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 197 КАС України, справа розглядається в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 24 вересня 1991 року по 10 жовтня 2011 року працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області.

Згідно розпоряджень № 94-р від 04 жовтня 2006 р., № 16 - р від 14 лютого2007 року, № 70-р від 18 серпня 2008 року, №140-р від 17 грудня 2008 року № 74-р від 14 серпня 2009 року, № 121-р від 15 грудня 2009 року, № 57-р від 24 червня 2010 року, № 93-р від 29 жовтня 2010 року, № 45-р від 27 квітня 2011 року, № 64-р від 30 червня 2011 року, № 86-р від 02 вересня 2011 року, № 12-р від 03 лютого 2011 року у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області затверджений графік приойму у вихідні дні на виконання вимог Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 ""Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" та керуючись ст. ст. 38, 41, 45 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", затверджено графік прийому громадян керівництвом районної ради у вихідні дні.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки за підписом керуючого у справах виконкому позивач у вищезазначений період у вихідні, святкові та нерабочі дні до роботи (виконання своїх посадових обов'язків) не залучався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушено прав позивача.

Колегія судів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 72 КЗпП України, роботу у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 02 квітня 2010 р. N 89/13/116-10 «Про чергування на підприємствах і в установах», залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату ВЦРПС від 02.04.54 р. N 233 "Про чергування на підприємствах і в установах", яка діє в Україні відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.91 р. N 1545 в частині, яка не врегульована законодавством України.

Відповідно до вищезазначених положень законодавства: чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом; чергування полягає в обов'язку працівника знаходитись на визначеному роботодавцем робочому місці з метою вирішення невідкладних питань, не пов'язаних з трудовими обов'язками цього працівника, а також передачі інформації; тривалість чергування або роботи разом з чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого дня; чергування у вихідні й святкові (неробочі) дні компенсується наданням відгулу тієї же тривалості, що і чергування в найближчі 10 днів.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача на те, що йому відповідно до ст. 72 КЗпП України, належить компенсація за роботу у вихідні і святкові дні, необгрунтовані, оскільки чергування - це знаходження працівника на підприємстві за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу до початку або після закінчення робочого дня, у вихідні або святкові дні для оперативного розв'язання невідкладних питань, які не входять в коло обов'язків працівника за трудовим договором. Позивач помилково посилається на положення Кодексу законів про працю України, оскільки спірні правовідносини цим кодексом не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено, що позивач не залучався до роботи у святкові та неробочі дні, проте залучався до чергувань не більше ніж на три години, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпорядженнями, які на теперішній час є чинними.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, оскільки відсутні будь - які докази залучення позивача в період з 24 вересня 1991 р. по 10 жовтня 2011 р. у святкові і неробочі дні до виконання роботи, пов'язаної з трудовими обов'язками позивача, що дає право на отримання компенсації за роботу у вихідні дні у грошовій формі.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Із врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено їх обґрунтованості.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.01.2015р. по справі № 524/7489/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.