Справа № 511/125/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 511/125/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бобровська І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області, в якому з урахуванням доповнень до адміністративного позову від 19.02.2015 року, просила визнати неправомірною відмову відповідача врахувати при розрахунку пенсії інших видів виплат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією; зобов'язати УПФУ в Роздільнянському районі Одеської області здійснити розрахунок пенсії з червня 2014 року з урахуванням інших виплат згідно довідки Роздільнянської міської ради №6/10/02-22 від 13.01.2015р. про складові заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» за формою, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011р. №5-1, з урахуванням інших виплат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області від 14.01.2015р. №3 у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань як складових частин заробітної плати; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області з 01.01.2015 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у розмірі 83% від суми заробітної плати з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум виплаченої щомісячної індексації заробітної плати, за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Роздільнянської міської ради Одеської області №6/10/02-22 від 13.01.2015 року, за вирахуванням вже виплачених сум.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 06.03.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області подано апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року та ухвалення нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером та перебуває на обліку УПФУ в Роздільнянсьокму районі Одеської області як отримувач пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу» з 10.01.2011р.

Пенсія була розрахована їй на підставі довідки про складові заробітної плати, форма якої затверджена Постановою правління ПФУ від 30.10.2008р. №19-11, у розмірі 83% від суми заробітної плати, яка складається з посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, за останні 24 календарних місяця.

Постановою правління ПФУ від 14.02.2011 року №5-1 затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати, що надається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», до нової форми було включено додаткову колонку «Інші виплати».

13.01.2015 року позивач звернулася до відповідача з проханням перерахувати пенсію та представила довідку Роздільнянської міської ради від 13.01.2015р. № 6/10/02-22 про складові заробітної плати за період з 01.01.2009 року по 01.01.2011 року з урахуванням інших виплат, а саме: індексації, допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На звернення позивача, рішенням №3 від 14.01.2015р. Управління відмовило ОСОБА_2 у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально- побутових питань не входять до складу заробітної плати державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу» і не враховуються при обчисленні цього виду пенсій.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що з таких виплат, як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також з премій та надбавок позивачу нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вищезазначеною позицією суду першої інстанції на підставі наступного:

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до статті 37-1 вказаного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області безпідставно відмовило ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, на які нараховані страхові внески.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя О.В. Яковлєв