Справа № 553/280/15-а
Суддя: Юхно С. П.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/280/15-а
Провадження № 2-а/553/27/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.03.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Юхно С.П.,

при секретарі - Шпак Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання дії незаконними, зобов'язання провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, постановлення по справі окремої ухвали, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання дії незаконними, зобов'язання провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, постановлення по справі окремої ухвали. У позовній заяві вказано, що він з 02 червня 2003 року є суддею у відставці та відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (який діяв на той час), ст. 37 Закону України «Про державну службу» отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 87 % грошового забезпечення працюючого судді на посаді судді Господарського суду Полтавської області. Зважаючи на те, що заробітна плата судді підвищилася, тому він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 87% заробітної плати судді Господарського суду Полтавської області, але відповідач в порушення вимоги ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» безпідставно відмовив у проведенні перерахунку довічного грошового утримання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, надавши письмове заперечення проти позову із заявою, в якій просить справу слухати без його участі.

У запереченні на позов представник відповідача вказує, що згідно діючого законодавства України Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві не має права здійснювати перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням заробітної плати суддів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач перед виходом на пенсію працював на посаді судді Господарського суду Полтавської області, а з 02 червня 2003 року є суддею у відставці та відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (який діяв на отой час), ст. 37 Закону України «Про державну службу» отримував щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 87% грошового забезпечення працюючого судді господарського суду.

Господарський суд Полтавської області у зв'язку з підвищенням середньої заробітної плати працюючим суддям надав позивачу довідку від 29 грудня 2014 року № 10-05/1448-14 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка склала 17052 грн. 00 коп., починаючи з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Позивач у грудні 2014 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Господарського суду Полтавської області з 01 липня 2014 року у розмірі 87% від щомісячного грошового утримання працюючого судді.

Відповідач листом від 12 січня 2015 року № 147/К-02 в задоволенні заяви позивача відмовив у зв'язку з тим, що згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця не підвищувалась.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Стаття 130 Конституції України передбачає, що держава забезпечує фінансування та належні умови для фінансування судів і діяльності суддів.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (який діяв на час призначення позивачу пенсії) визначалось, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, зазначена норма не ставить право судді (працюючого чи у відставці) на одержання пенсії державного службовця у залежність від його виходу на пенсію й працюючі судді, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності відповідного страхового стажу, мають право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу».

Згідно з ч. 1 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у разі із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Пункт 4 постанови кабінету Міністрів України « Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року N 865 встановлює, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу визначається в такому порядку: пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку.

Отже, як стаття 37-1 Закону України «Про державну службу», так і п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 визначають порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, а питання перерахунку пенсії судді у відставці, яким зокрема, є і позивач у справі, має вирішуватись з врахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 4 ст. 47 якого визначає гарантії незалежності суддів та передбачає, що незалежність судді забезпечується окремим установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності суддів і належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про судоустрій та статус суддів» змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Стаття 129 цього Закону визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до рішення Конституційного Суд України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 19-рп/2004).

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 травня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 також зауважено, що виходячи з системного аналізу положень Закону щомісячне довічне грошове утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Відмінністю щомісячного грошового утримання працюючого судді від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є лише те, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, цю виплату одержують виключно з Державного бюджету України, а судді у відставці - з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи відповідача з приводу неможливості здійснення позивачу перерахунку грошового утримання у зв'язку з невизначеністю положеннями ч. 4 ст. 138 Закону «Про судоустрій та статус суддів» здійснення перерахунку довічного утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України, суд не приймає до уваги. Положеннями наведеної частини ст. 138 Закону, по-перше, урегульований порядок здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, який є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та не відноситься до суду першої інстанції, суддею якого був позивач, а по-друге не містять положень, які дають підстави для висновку стосовно заборони здійснення перерахунку довічного грошового утримання суддям судів загальної юрисдикції.

Положеннями Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року визначено, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та виконували професійні обов'язки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати щомісячне грошове утримання після виходу у відставку, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх заробітної плати на посаді судді.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, та за ним зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 138 Закону «Про судоустрій та статус суддів», а отже дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії є противоправними, адже порушують права та інтереси позивача.

Як вбачається з довідки Господарського суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року № 10-05/1448-14 розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить з 01липня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 17052 грн. 00 коп.

Таким чином, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 87% суддівської винагороди з 01 липня 20134року по 31 грудня 2014 року з урахуванням розмірів такої винагороди відповідно до довідки Господарського суду Полтавської області від 29грудня 2014 року № 10-05/1448-14, що не дотримується відповідачем.

Відповідно до положень статей 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містить вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячно належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

За таких обставин, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати щомісячне довічне грошове утримання позивача і виплачувати його у розмірі 87% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Зважаючи на те, що суд не може вирішувати питання наявності (відсутності) систематичного порушення прав позивача у зв'язку з не донарахуванням пенсії за період з 01 січня 2012 року, оскільки це не є предметом позовних вимог по даній адміністративній справі, тому позовні вимоги в частині постановлення по справі окремої ухвали задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання дії незаконними, зобов'язання провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, постановлення по справі окремої ухвали - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити повний перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, виходячи з розміру суддівської винагороди згідно довідки Господарського суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року № 10-05/1448-14, та в розмірі 87% заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді на посаді судді Господарського суду Полтавської області, з урахуванням змін посадового окладу, що виникла протягом 2014 року та виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. П. Юхно