Справа № 824/3229/14-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3229/14-а

12 год. 43 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Галицького С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Смеричанської Т.Я.,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування рішення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати розпорядження №93-ос від 31.10.2014 р. прийняте Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області про звільнення позивача з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА, поновити його на посаді та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2014 р. по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 09 квітня 2014 р. його було звільнено з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, на підставі розпорядження Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області №39-ос, хоча волевиявлення ОСОБА_1 на звільнення фактично не було, про що керівництву райдержадміністрації було достовірно відомо, а заява на звільнення була підписана позивачем під психологічним тиском. Зазначає, що судовими рішеннями вищезазначене розпорядження про звільнення було визнано протиправним та скасовано, а ОСОБА_1 було поновлено на займаній посаді з 10.04.2014 р. Однак, з 31 жовтня 2014 р. розпорядженням №93-ос Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області позивача повторно звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що зазначене розпорядження є протиправним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначає, що з 21 серпня 2014 р. по 29 серпня 2014 р. позивач перебував на лікарняному, а тому з розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області № 248 про внесення змін у структуру райдержадміністрації його не ознайомлювали, про зазначене розпорядження він дізнався із відповіді на запит від 05 жовтня 2014 р. Крім того, зазначає, що в газеті «Вільне життя» №40 від 26.09.2014 р. оголошено конкурс на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури, посади яку обіймав позивач і яка вакантною не була. Стверджує, що інформація в матеріалах особової справи про відмову позивача ознайомлюватись під підпис з розпорядженнями Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області № 248 «Про внесення змін у структуру районної державної адміністрації» та №78-ос від 21.08.2014 р. «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень» не відповідає дійсності та внесена з метою приховати незаконність прийнятого рішення про звільнення.

Позивач зазначає, що 10 жовтня 2014 р. він звернувся з заявою до керівництва райдержадміністрації про згоду на призначення його на посаду начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області в порядку переведення до новоутвореного відділу. Однак, йому було відмовлено в призначені на вакантну посаду в порядку переведення та запропоновано взяти участь в конкурсі, а також погодити призначення із керівником профільного структурного підрозділу обласної державної адміністрації. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки він займав посаду головного архітектора району до ліквідації відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, а новоутворений відділ збільшував чисельність штатних одиниць, що не потребувало оголошення та проведення конкурсу на заміщення вакантної посади.

ОСОБА_1 вважає, що розпорядження Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 24.09.2014 р. №285 про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника РДА є незаконним, оскільки вакантної посади на той час не було. Вважає, що відповідачем проігноровано вимоги трудового законодавства та було прийнято незаконне рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області. Стверджує, що звільнення на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України можливе лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників. Підстав, зазначених в даній нормі законодавства, у відповідача під час винесення оскаржуваного розпорядження №93-ос від 31.10.2014 р. для звільнення не було. Розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області № 248 від 20 серпня 2014 р. «Про внесення змін у структуру районної державної адміністрації» збільшилась кількість працівників на одну особу у новоствореному відділі райдержадміністрації. Також, в порушення норм чинного законодавства, не відбулось погодження із заступником голови Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області звільнення позивача з займаної посади, а також не має рішення профспілкового органу зі згодою на його звільнення. ОСОБА_1 вважає, що у разі звільнення без законної підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі та одночасно з цим йому повинно бути виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 20 серпня 2014р. Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області було видане розпорядження №77-ос «Про призначення службового розслідування стосовно начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації ОСОБА_1П.» на підставі листа радника голови Чернівецької облдержадміністрації та листа Кіцманської прокуратури. Зі змінами у структурі райдержадміністрації позивач був ознайомлений 21 серпня 2014 р. в присутності трьох працівників райдержадміністрації о 10:30 год. після чого він в незадоволеному стані покинув адміністрацію та після обідньої перерви на роботу не повернувся, повідомивши, що погано себе почуває та відкрив листок непрацездатності. Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змінами в структурі райдержадміністрації не пізніше як за два місяці. 10 жовтня 2014 р. позивач звернувся до голови райдержадміністрації із заявою-згодою про переведення його на новостворену посаду начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації. Йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що призначення на посаду органу містобудування та архітектури здійснюється виключно за результатами конкурсу. Призначення на посаду органу містобудування та архітектури в інший спосіб, законодавством не передбачено. Зазначає, що оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади, це лиш підготовка до проведення конкурсу, проведення самого конкурсу відбувалося 04 листопада 2014р., тобто уже за наявності даної вакансії. Позивачу було запропоновано переведення на іншу посаду в новоствореному відділі та було рекомендовано взяти участь у конкурсі, однак ОСОБА_1 зазначеним правом не скористався. Про кваліфікацію та продуктивність праці ОСОБА_1 відповідач зазначає про постійні скарги громадян району на недобросовісну роботу архітектора, затягування термінів виконання.

Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області зазначає, що в процесі проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 виявилися факти корупційної діяльності, а саме конфлікту інтересів, про що повідомлено районну прокуратуру. В результаті проведених змін в структурі райдержадміністрації дійсно не відбулось скорочення штату, а навпаки збільшення, однак відбулись зміни у виробництві організації, згідно яких призначення на посаду органу містобудування та архітектури здійснюється виключно за результатами конкурсу. Щодо погодження звільнення позивача з головою Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області відповідач зазначає, що Положення про відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства розроблене з порушенням, оскільки воно суперечить Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та підтримав позицію відповідача. Вважає прийняте розпорядження про звільнення та вчинені дії законним та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 01.08.2003 р. прийняв присягу державного службовця та був призначений на посаду заступника начальника відділу містобудування та архітектури Кіцманської райдержадміністрації, начальника районної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. (а.с. 10).

Згідно трудової книжки, позивач 10.04.2012 р. призначений на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області. 09.04.2014р. ОСОБА_1 звільнений зі займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження №39-ос від 09.04.2014 р. Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області (а.с.12,13).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2014р., за позовом ОСОБА_1 до Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, визнано протиправним та скасовано розпорядження №39-ос від 09.04.2014 р. Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області. Позивача поновлено на роботі та стягнено заробіток за час вимушеного прогулу. (а.с. 14-18).

Розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 11.08.2014р. №73-ос поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області. (а.с. 19).

Згідно розпорядження відповідача від 20.08.2014 р. №248 «Про внесення змін у структуру районної державної адміністрації» ліквідовано з 31 жовтня 2014р. відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, з граничною чисельністю 4 одиниці, та утворено з 01.11.2014 р. відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації з граничною чисельністю 5 одиниць. (а.с. 23).

Позивач відмовився ознайомлюватись під підпис з розпорядженням райдержадміністрації від 20.08.2014 р. №248 «Про внесення змін у структуру районної державної адміністрації», згідно Акту від 21.08.2014р., складеного головним спеціалістом з питань кадрової роботи юридичного відділу апарату райдержадміністрації Смерчанською Т.Я., в присутності керівника апарату райдержадміністрації Демидюк Т.О. та начальника відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації Танкелюк О.Д. (а.с. 24).

В матеріалах справи також міститься листок непрацездатності ОСОБА_1 з 21.08.2014р. по 29.08.2014 р. (а.с. 25).

24.09.2014 р. розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області №285 оголошено конкурс на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури районної державної адміністрації та розміщено оголошення в газеті «Вільне життя» №40 від 26.09.2014 р.(а.с. 22,28).

10 жовтня 2014 р. позивачем подано відповідачу заяву, в якій ОСОБА_1 дав згоду на призначення його на новостворену посаду начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації. У відповіді Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області позивачу було відмовлено у такому призначені, оскільки призначення на посаду начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації здійснюється виключно за результатами проходження конкурсу. ОСОБА_1 було рекомендовано взяти участь у зазначеному конкурсі. (а.с. 26, 27).

Листом Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 24.10.2014 р. позивачу було запропоновано вакантну посаду у новоствореному відділі, а саме посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації. Запропоновано взяти участь у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника новоствореного відділу та попереджено про звільнення у разі відмови про переведення, однак він відмовився від переведення на запропоновану посаду. (а.с. 49).

Розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області від 31.10.2014р. №93-ос звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 20)

Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області погодила звільнення позивача з Департаментом інфраструктури, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Чернівецької обласної державної адміністрації чим було дотримано вимог чинного законодавства, що підтверджується листом від 30.10.2014 р. №05.01-02/1219 (а.с. 59).

В матеріалах справи знаходиться постанова Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.02.2015 р. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2015 р. постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.02.2015 р. скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 172-7 КУпАП, із-за малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками Кіцманського районного суду Чернівецької області в тому, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації, був об'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та зобов'язаний був невідкладно повідомляти безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, наявність якого встановлена судом першої та апеляційної інстанції. Апеляційний суд Чернівецької області підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП, що підтверджується протоколом про вчинення адміністративного корупційного правопорушення та дослідженими в судовому засіданні доказами. (а.с. 155-160).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

До публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом ст. 1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів.

Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та функцій держави, оплачується з державних коштів.

Суд зазначає, що служба позивача на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області відноситься до публічної служби, відтак спірні правовідносини сторін підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють у державних органах та їх апараті, визначено в Законі України "Про державну службу".

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну службу" громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу. Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці. Як видно з матеріалів справи, позивач 01.08.2003 р. прийняв Присягу державного службовця, про що зроблено запис в трудовій книжці.

Приписи Закону України "Про державну службу" передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв'язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон України "Про державну службу") не регулюють питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Частиною 4 ст. 36 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України).

Згідно судової практики Верховного Суду України ліквідація (реорганізація) юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація (реорганізація) юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується (реорганізується), є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію (реорганізацію) яких було прийнято рішення, судам належить крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників з'ясовувати реальність такої ліквідації (реорганізації) із врахуванням вищенаведеного.

Оскільки правовий акт, що став підставою для ліквідації (реорганізації), та наступне звільнення працівника з цієї підстави взаємопов'язані, перевірці підлягають законність як такого правового акта, так і процедури звільнення. Тому, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, мають перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони з метою, з якою це повноваження надано.

Судом встановлено, що розпорядження відповідача від 20.08.2014 р. №248 «Про внесення змін у структуру районної державної адміністрації» ліквідовано з 31 жовтня 2014р. відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації та утворено з 01.11.2014 р. відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації з граничною чисельністю 5 одиниць.

Суд звертає увагу на те, що кількість штатних одиниць в новоствореному відділі містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації дійсно не зменшилась, а навпаки збільшилась до 5 одиниць. Однак, до попереднього відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області було додано також відділ інфраструктури райдержадміністрації, а тому новостворена посада начальника відділу не рівнозначна посаді, яку займав ОСОБА_1 до його звільнення, оскільки відбулася зміна в організації виробництва і праці.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при внесені змін у структуру райдержадміністрації розпорядженням від 20.08.2014 р. №248 скорочення чисельності та штатів не мало місце, однак відбулась реорганізація структурного підрозділу у зв'язку з приєднанням відділу інфраструктури райдержадміністрації. Даний факт змін в організації виробництва і праці новоствореного відділу райдержадміністрації є підставою для звільнення працівника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Стосовно дотримання відповідачем вимог ст.ст. 40 та 492 КЗпП України суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, ч. 1 та 3 ст. 492 КЗпП України суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-319а13.

Також, суд звертає увагу, що згідно норм ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» керівники органів містобудування та архітектури, визначених абзацами п'ятим - сьомим частини першої статті 13 цього Закону, за посадою є головними архітекторами відповідних адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, області, району, міста). Призначення на посаду головного архітектора області, району, міста здійснюється виключно за результатами конкурсу.

Зі змінами у структурі райдержадміністрації позивач був ознайомлений 21 серпня 2014 р. в присутності трьох працівників райдержадміністрації, що підтверджується Актом про відмову ознайомлюватись під підпис з розпорядженням райдержадміністрації від 21.08.2014 р. №248 та розпорядженням райдержадміністрації від 21.08.2014 року №78-ОС "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень". (а.с. 114). При цьому, твердження позивача про те, що відповідач не міг його ознайомити 21.08.2014 року, оскільки він перебував на лікарняному з цього дня не відповідає дійсним обставинам справи. Судом встановлено, що згідно інформації КУ "Кіцманський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" хворий ОСОБА_1 був на прийомі у лікаря ОСОБА_9 21.08.2014 року ближче до кінця прийому. Прийом закінчився о 13.00. (а.с. 77). Суд звертає увагу, що відповідачем було дотримано двохмісячного терміну для ознайомлення працівника про його вивільнення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачу було запропоновано вакантну посаду у новоствореному відділі, а саме посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації. Судовим розглядом встановлено, що у новоствореному відділі вакантними були тільки дві посади - це посада начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації, призначення на яку повинно було відбуватись за результатами конкурсу та запропонована позивачу посада головного спеціаліста відділу. Про запропоновану посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації ОСОБА_1 було повідомлено листом від 24.10.2014 року №01-26/12-600 (а.с. 49-90).

Крім того, було попереджено, що у разі відмови на переведення ОСОБА_1 буде звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України, а також рекомендовано взяти участь в конкурсі на заміщення вакантної посади начальника новоствореного відділу райдержадміністрації.

Суд спростовує позицію позивача, що Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області протиправно визначила його посаду вакантною та оголосила конкурс на її заміщення, оскільки конкурс був оголошений на іншу посаду, посаду новоствореного відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації. Суд звертає увагу позивача на те, що характерною ознакою відмінності новоствореної посади тій, що займав ОСОБА_1 на момент звільнення, є саме приєднання функцій інфраструктури райдержадміністрації, що вимагало більших високих знань та кваліфікації претендента на посаду начальника відділу. Згідно вимог чинного законодавства, відповідачем правомірно призначено конкурс на заміщення вакантної посади. Більш того, позивачу було запропоновано взяти участь у конкурсі, однак він не скористався своїм правом.

На виконання ухвали суду від 05.02.2015 р. профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Кіцманської районної державної адміністрації надано витяг з протоколу №40 засідання, яким вирішено надати згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 133) Тому, суд вважає безпідставним посилання позивача на відсутність рішення профспілкового органу щодо його звільнення.

Щодо посилання позивача на переважне право при працевлаштуванні в порядку переведення, суд звертає увагу, що ніяких переваг на працевлаштування, на переведення на іншу роботу при звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України у такому разі не встановлено, переважне право на залишення на роботі не тотожне праву на працевлаштування на нову посаду, а у вказаних правовідносинах фактично було утворено нову посаду.

Право власника чи уповноваженого ним органу визначати штат і чисельність працівників належить лише власнику чи уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності чи штату працівників і власник мав право, на свій розсуд, вносити зміни до штатного розкладу. Причому власник, має право чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації. При цьому, додержуватись правил щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і за їх згодою.

Причому власник, на свій розсуд, має право чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад. Зрозуміло, при цьому мають додержуватися правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і за їх згодою.

Слід мати на увазі, що у процесі працевлаштування осіб, що підлягають звільненню у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, переведення працівників, що підлягають звільненню, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про переваги на залишення на роботі, встановлені ст. 42 Кодексу законів про працю України.

Крім того, суд зазначає, що матеріалами справи та поясненнями відповідача встановлено незадовільну роботу ОСОБА_1, на якого неодноразово надходили скарги від громади про зловживання службовим становищем та порушення норм чинного законодавства. Відсутність рішення про підтвердження зловживання позивачем службовим становищем та порушення норм чинного законодавства не позбавляє власника чи уповноваженого ним органу, під час призначення на вакантну посаду, враховувати незадовільну роботу такого працівника та скарги громадськості. Також, відповідачем проводилось службове розслідування щодо ОСОБА_1 як начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА, в процесі якої виявилися факти корупційної діяльності, зазначені в акті проведення службового розслідування від 29.10.2014 р. (а.с. 50). Суд звертає увагу позивача, що даний факт проведення службового розслідування не був підставою для його звільнення, а тому судом не досліджується законність та обґрунтованість службового розслідування щодо позивача, як передумови для звільнення.

Зважаючи на наведені вище норми права та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позивача звільнено законно, тому оскаржуване розпорядження №93-ос від 31.10.2014 р. прийняте Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області винесено правомірно, з урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття та з дотриманням вимог трудового законодавства.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій» від 29 липня 1999 р. № 1374 керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області погодила звільнення позивача з Департаментом інфраструктури, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Чернівецької обласної державної адміністрації. чим було дотримано вимоги чинного законодавства. (а.с. 59).

Щодо тверджень позивача, про те, що 10.10.2014 року ним було надано згоду на призначення його начальником новоствореного відділу, суд зазначає, що при звільненні працівника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, право на призначення особи на новоствореному робочому місці закріплено саме за роботодавцем, а тому така згода, за відсутності самої пропозиції працевлаштування не може розглядатись, як обов'язок роботодавця працевлаштувати особу саме на ту посаду, на яку вона бажає бути працевлаштованою.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації (реорганізації) державної установи (організації, відділу) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідовується (реорганізовується), включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої (реорганізованої) установи. Однак, слід врахувати, що функції новоствореної установи розширюються у зв'язку з приєднанням відділу інфраструктури райдержадміністрації і повинні враховуватись знання та кваліфікація позивача по виконанню завдань та функцій відділу інфраструктури. Роботодавець здійснив усі необхідні заходи для працевлаштування ОСОБА_1 у відповідності з вимогами чинного законодавства. Однак, позивач не прийняв запропоновану посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури райдержадміністрації.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем звільнено позивача зі служби відповідно до вимог чинного законодавства та у спосіб, передбачений законом, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 06 квітня 2015 р. - перший робочий день після лікарняного ( з 30.03.15 по 03.04.15 року суддя перебувала на лікарняному).