Справа № 342/5/14а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Львів Справа № 876/2259/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2014 року по справі № 342/5/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Державної казначейської служби Городенківського району Головного управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної казначейської служби Городенківського району Головного управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо надання йому відповіді від 23 грудня 2013 року № 1302/02-1/14, зобов'язати відповідача виконати рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2а-4252/2011 та надати суду звіт про його виконання, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 євро.

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2014 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відмовлено в задоволенні позову.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи не врахував судову практику Європейського Суду з прав людини та прийняв рішення без врахування фактичних обставин справи та наявних у справі матеріалів.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід змінити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем оскаржуються дії управління Державної казначейської служби Городенківського району Головного управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області, вчинені 23 лютого 2013 року, однак, не надано суду жодних доказів в підтвердження факту вчинення таких дій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на наступне.

Зазначення ОСОБА_1 в адміністративному позові вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо надання йому відповіді від 23 лютого 2013 року № 1302/02-1/14, помилково протрактовано судом першої інстанції як неіснуючу, оскільки при викладі обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, він чітко зазначає про відповідь відповідача від 23 грудня 2013 року № 1302/02-1/14 та додає копію такої, що свідчить лише про допущену описку при викладі змісту позовних вимог, яка могла бути виправлена на стадії відкриття провадження у справі шляхом залишення позовної заяви без руху, підготовки справи до судового розгляду чи під час її судового розгляду, а не відмови в її задоволенні.

Як видно з матеріалів справи, 16 червня 2011 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 2а-4252/2011 про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком з урахуванням положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Державної казначейської служби Городенківського району Головного управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області із вказаним вище виконавчим листом про його виконання.

Листом від 23 грудня 2013 року № 1302/02-1/14 позивача повідомлено, що згідно з статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених даним Законом.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Приписами статті 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною 2 цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Положеннями пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з пунктом 33 Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Згідно з абзацом 1 пункту 6 Порядку визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Натомість, статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що органи Казначейства не мають повноважень для виконання судових рішень про зобов'язання іншого органу вчинити певні дії за заявами стягувачів.

Доказів наявності судового рішення про стягнення коштів, винесеного відносно державного органу, або про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 2а-4252/2011 із зобов'язання здійснити нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 на стягнення нарахованих сум допомоги, до матеріалів справи не надано.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що рішення суду, на виконання якого Городенківським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист від 16 червня 2011 року № 2а-4252/2011, має зобов'язальний характер, жодної суми, яка повинна бути стягнута з державного органу, у виконавчому документі та у судовому рішенні не зазначено, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання управління Державної казначейської служби Городенківського району Головного управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області стягнути з управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, відповідач, розглядаючи звернення позивача про виконання рішення суду діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що в свою чергу свідчить про відсутність шкоди, заподіяної позивачеві його протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково не дослідив обставин щодо розгляду заяви позивача від 19 грудня 2013 року та не надав правової оцінки діям відповідача щодо її розгляду.

Разом з тим слід зазначити, що позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, що вказує на безпідставність визнання судом першої інстанції поважними причини пропуску ним такого строку.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, однак, допустив помилкове застосування норм процесуального права, що відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2014 року по справі № 342/5/14-а - змінити, виключивши з резолютивної частини постанови перший абзац.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський