Справа № 761/35653/14-а
Суддя: Малинников О. Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/58/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.,

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року до суду надійшов адміністративний позов Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача зазначив, що 16.04.2014 Харківським апеляційним адміністративним судом за результатами розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 по справі № 643/10388/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ухвалено постанову про часткове задоволення позову, зобов'язано Адміністрацію Держспецзв'язку призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв'язку з настанням інвалідності та провести відповідні виплати.

01.07.2014 на адресу позивача надійшла заява ОСОБА_1 про добровільне виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 по справі № 643/10388/13-а (далі - постанова суду) з її копією. У зв'язку з тим, що резолютивна частина постанови була на думку позивача незрозумілою, ним 23.07.2014 подано заяву до Харківського апеляційного адміністративного суду про роз'яснення постанови суду та 30.07.2014 повідомлено про це ОСОБА_1

Однак, 07.08.2014 на адресу позивача надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - державний виконавець) про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 643/10388/13-а виданого Харківським апеляційним адміністративним судом 06.05.2014. У межах строку наданого для самостійного виконання постанови суду позивач поінформував Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - Відділ ДВС) щодо подання заяви про роз'яснення постанови суду з додаванням доказів її надіслання, та просив зупинити виконавче провадження.

Натомість, державний виконавець 18.09.2014 виніс постанови про стягнення з позивача виконавчого збору та про накладення на нього штрафу, та пред'явив позивачу вимогу № 540/1 про виконання постанови суду.

Позивач повторно повідомив Відділ ДВС про неможливість виконання постанови суду з поважних причин у зв'язку з поданням заяви про її роз'яснення, а також про стан розгляду заяви про роз'яснення постанови суду.

Також позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що ним вжито всіх можливих заходів щодо забезпечення правильного виконання постанови суду та недопущення нецільового використання грошових коштів, а також тим, що причини невиконання рішення постанови суду є поважними, Позивач був вимушений звернутись до суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2014 провадження у справі № 761/30994/14 відкрито, а 26.11.2014 справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Однак, 06.11.2014 державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі, а 10.11.2014 пред'явив повторну вимогу щодо виконання постанови суду № 540/1 (№ Б11024/2-540/1).

Отже, на думку позивача державний виконавець не вжив всіх можливих передбачених Законом заходів щодо перевірки стану виконання постанови суду, при наявності об'єктивних обставин, що перешкоджають вчиненню виконавчих дій та роблять виконання постанови суду неможливим, не використав наданих цим Законом повноважень щодо їх усунення, (наприклад подати заяву про відстрочення виконання постанови суду та з цієї підстави зупинити виконавче провадження як і просив позивач).

Натомість, державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору, а також не вживши всіх передбачених Законом заходів щодо недопущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів позивача та без жодних доказів того, що причини невиконання постанови суду є неповажними, а отже безпідставно, виніс постанови про накладення штрафів та заявив незаконні, за обставин що склалися, вимоги про виконання постанови суду, що свідчить про протиправний характер його дій.

Цим самим, на думку позивача, дії державного виконавця порушують статті 6, 11 та не відповідають статтям 35, 36, 37, 38, 75, 89, 90 Закону.

З урахуванням зазначеного позивач просив:

1. Виконавче провадження № 44240562 зупинити.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 06.11.2014 у виконавчому провадженні № 44240562.

3. Визнати незаконною та скасувати вимогу державного виконавця № 540/1 (№ Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014) про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 у справі № 643/10388/13-а (далі - постанова суду).

Відповідач надав через загальну канцелярію суду належним чином засвідчену копію виконавчого провадження ВП № 44240562.

Представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог і долучення додаткових доказів, в якій просив не розглядати вимогу щодо зупинення виконавчого провадження № 44240562 у зв'язку з його закінченням, а також долучити до матеріалів справи копії ухвал Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 та 09.12.2014 у справі № 643/10388/13-а та копію постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.01.2014.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що з метою уникнення наслідків подальших неправомірних дій державного виконавця, на часткове виконання постанови суду відповідно до пункту 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 605 (далі - Порядок та умови), позивачем 05.12.2014 прийнято рішення (наказ Адміністрації Держспецзв'язку № 17-ф) призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу без проведення ним відповідних виплат, а 22.01.2015 на його адресу надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Однак, у пункті 2 резолютивної частини постанови державного виконавця зазначено, що постанову про накладення штрафу від 06.11.2014 № 44240562 направлено на виконання до ДКСУ.

З урахуванням зазначеного, представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, з урахуванням уточнень, у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, письмових пояснень та заперечень на адміністративний позов не подав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши подані представником позивача документи, а також надані відповідачем матеріали виконавчого провадження ВП № 44240562, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в мотивувальній частині постанови суду зазначено, що належним і достатнім захистом порушених прав ОСОБА_1 в спірних правовідносинах є зобов'язання Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, призначити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2008 № 605 (далі - Порядок та умови), обов'язок щодо прийняття рішення про призначення грошової виплати і надсилання його разом із зазначеними документами уповноваженому органу для проведення такої виплати покладений на Адміністрацію Держспецзв'язку (а.с. 10-11).

Водночас, в резолютивній частині постанови суду чітко вказано обов'язок призначення та проведення відповідної виплати саме Адміністрацією Держспецзв'язку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, згідно з яким видано виконавчий документ.

Тому суд погоджується з доводами позивача, про існування загрози випадку подання виконавчого листа на примусове виконання до Відділу ДВС, з вимогою провести відповідні виплати саме позивачем, уже після самостійного повного виконання постанови суду у спосіб, який визначений в мотивувальній її частині і відповідав п. 8 Порядку та умов, - тобто після прийняття рішення про призначення виплати грошової допомоги Адміністрацією Держспецзв'язку та приведення її виплати Управлінням Держспецзв'язку в Харківській області, що в свою чергу могло призвести до понесення непередбачуваних витрат бюджетних коштів чи нецільового їх використання.

У зв'язку з цим, позивачем 23.07.2014 надіслана заява про роз'яснення постанови суду, яка надійшла на адресу Харківського апеляційного адміністративного суду 29.07.2014 (а.с. 12-13 - вих.номер 18/01-2995).

Зі змісту заяви про роз'яснення постанови суду вбачається, що позивач просить зокрема роз'яснити чи достатнім буде для виконання постанови суду в повному обсязі з боку позивача прийняти рішення про виплату грошової допомоги та надіслати його уповноваженому органу для проведення такої виплати.

Судом також встановлено, що державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 44240562 своєю постановою від 04.08.2014, виніс постанови про стягнення виконавчого збору з позивача (від 18.09.2014) та про накладення штрафу на позивача (від 18.09.2014 і повторно від 06.11.2014), а також заявив позивачу вимоги державного виконавця № 540/1 про виконання постанови суду (від 18.09.2014 і повторно 10.11.2014). У відповідь позивачем, у межах строку встановленого на самостійне виконання постанови суду, щоразу повідомлялось Відділ ДВС про неможливість виконання постанови суду з поважних причин, заходи, що вживаються для забезпечення її виконання у повному обсязі, зокрема подання заяви про її роз'яснення, а також про стан розгляду заяви про роз'яснення постанови суду (листи від 14.08.2014 № 18/05-3344, від 26.09.2014 № 18/01-3945, від 02.10.2014 № 18/01-4028, від 20.11.2014 № 18/01-4697) (а. с. 55-56, 68-69, 70, 75-76).

Постанови про стягнення виконавчого збору з позивача та про накладення штрафу на позивача від 18.09.2014, а також заявлену позивачу вимогу державного виконавця № 540/1 про виконання постанови суду від 18.09.2014 оскаржено позивачем в судовому порядку, провадження у справі № 761/30994/14 відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2014, а 26.11.2014 справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою від 08.12.2014 у справі № 643/10388/13-а Харківський апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Адміністрації Держспецзв'язку про роз'яснення постанови суду в зв'язку з тим, що зазначена постанова є зрозумілою за змістом і не викликає неоднозначного тлумачення.

Водночас, ухвалою від 09.12.2014 у справі № 643/10388/13-а Харківський апеляційний адміністративний суд вніс виправлення до постанови суду, вказавши в абзаці п'ятому її резолютивної частини, що виплату призначеної грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності ОСОБА_1 необхідно провести Управлінню Держспецзв'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до ч. 1. ст. 12 Закону сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Відповідно ж із ч. 7. ст. 12 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, після отримання заяви ОСОБА_1 про добровільне виконання постанови суду, самостійно вживав заходів щодо забезпечення правильного й у повному обсязі виконання постанови суду, а після відкриття виконавчого провадження сумлінно користувався наданими йому законом правами, щоразу після отримання постанов і вимог державного виконання інформував про об'єктивні причини невиконання постанови суду, заходи, що вживаються для забезпечення її виконання у повному обсязі, зокрема подання заяви про її роз'яснення, а також про стан розгляду заяви про роз'яснення постанови суду.

З цих підстав суд вважає, що причини невиконання постанови суду позивачем є поважними.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 90 Закону невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Водночас необхідно зазначити, що у відповідності з ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зокрема зобов'язаний неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, відповідно до ч. 3 цієї ж статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

Також, згідно з ч. 1 ст. 35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

А відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку виконання рішення суду, державний виконавець може зупинити виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, відповідно до ппп. б) пп. 1.5.1 п. 1.5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція), постанова державного виконавця, як окремий документ, серед інших реквізитів повинна обов'язково містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову).

Перелік відомостей, що зазначаються у вимозі державного виконавця визначено пп. 1.8.1 п. 1.8 розділу І Інструкції.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вчинення державним виконавцем вичерпного переліку дій, на вчинення яких він має право і які зобов'язаний вчиняти відповідно до Закону з метою забезпечення своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець не використавши всіх наданих йому відповідно до закону прав (звернутися до суду із заявою про роз'яснення постанови суду відповідно до ч. 1. ст. 34 Закону, звернутися до суду з заявою про відстрочення виконання постанови суду відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону і зупинити з цих підстав виконавче провадження відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 38 Закону, або відкласти провадження виконавчих дій відповідно до ч. 1. ст. 35 Закону), допустив порушення ст. 6 та 11 Закону, прав і законних інтересів позивача, а також виніс необґрунтовану постанову про накладення штрафу та заявив незаконну за обставин, що склалися вимогу.

Так, у постанові державного виконавця про накладення штрафу від 06.11.2014 зазначено, що інформація щодо виконання постанови суду на адресу Відділу ДВС не надходила.

Водночас, постанова державного виконавця не містить мотивів, з яких державний виконавець прийняв рішення про те, що причини невиконання постанови суду, про які позивач неодноразово інформував Відділ ДВС, є неповажними, що в свою чергу є підставою для накладення штрафу відповідно до ст. 89 Закону.

З огляду на зазначене суд вважає, що постанову про накладення штрафу від 06.11.2014 у виконавчому провадженні ВП № 44240562 винесено державним виконавцем неправомірно, оскільки зі змісту ч. 2. ст. 75 та ч. 1 ст. 89 Закону випливає, що підставою для накладення штрафу є відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Однак, у зазначеній постанові державного виконавця не наведено мотивів, з яких державний виконавець прийшов до висновку, що причини невиконання постанови суду позивачем є неповажними, що свідчить також про невідповідність зазначеної постанови державного виконавця вимогам ппп. б) пп. 1.5.1 п. 1.5 розділу І Інструкції.

У вимозі державного виконавця № 540/1(№ Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014) про виконання постанови суду також зазначено, що інформація щодо виконання постанови суду до Відділу ДВС не надходила.

Крім цього, у зазначеній вимозі державний виконавець посилається на мотивувальну частину постанови суду, в якій зазначено, що належним і достатнім захистом прав ОСОБА_1 в спірних правовідносинах є зобовязання Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України призначити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до п. 8 Порядку та умов обов'язок щодо прийняття рішення про призначення грошової виплати і надсилання його разом із зазначеними документами уповноваженому органу для проведення такої виплати покладений на Адміністрацію Держспецзв'язку, у зв'язку з чим позовні вимоги до управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області в цій частині задоволенню не підлягають.

Тому, державний виконавець вимагає від позивача в триденний строк з дня отримання вимоги виконати постанову суду, про що письмово повідомити Відділ ДВС, а у разі її невиконання надати до Відділу ДВС інформацію про причини невиконання.

Оскільки, як зазначалося вище причини невиконання постанови суду є поважними, а також у зв'язку з тим, що у вимозі державний виконавець посилається на мотивувальну частину суду, хоча зі змісту ч. 2 ст. 11, п. 4 ч. 1 ст. 18, п. 8 ч.1 ст.49 Закону виходить що примусовому виконанню підлягає резолютивна частина постанови суду, яка і зазначається у разі потреби у вимозі державного виконавця відповідно до пп. 1.8.1 п. 1.8 розділу І Інструкції, суд дійшов висновку, що зазначена вимога державного виконавця є незаконною.

Слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов слід задовольнити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 6, 11, 18, 35, 36, 37, 38, 75, 89 та 90 Закону «Про виконавче провадження», ппп. б) пп. 1.5.1 п. 1.5 та пп. 1.8.1 п. 1.8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 69-70, ч.2. 71, 86, 158-163, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Державної виконавчої служби України про накладення штрафу від 06.11.2014 року у виконавчому провадженні № 44240562.

Визнати незаконною та скасувати вимогу державного виконавця Державної виконавчої служби України № 540/1 (№ Б-11024/2-540/1 від 10.11.2014) про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 у справі № 643/103 88/13-а.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: О.Ф. Малинников