Справа № 808/8676/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/8676/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року , о 12:15 годині,

Справа № 808/8676/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішення й картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що, згідно з контрактом № 8S/2013І від 10.07.2013 з Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк, США, ним було ввезено на митну територію України морожений минтай (далі - товар), (асортимент, кількість, вартість та умови визначались сторонами в інвойсах на кожну партію товару). Частина від замовленої партії товару по інвойсу постачальника № WDEL 000950 від 23.03.2014 постачалася за ціною 1,80 доларів США за кг, на умовах СІF м. Одеса, Україна.

13.06.2014 митниці було надано витребувані додаткові документи - каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска,Інк; листи останнього від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями до прайс-листа та про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів позивач скористався правом, наданим ч. 3 ст. 52 МКУ, та 16.06.2014 оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2014/014103, сплативши митні платежі, згідно із заявленою митною вартістю товарів, та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю, визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 6639,6 гривень), про що зазначено в графі 47 ВМД. 08.07.2014 додатково було надано відповідачу інформацію (у вигляді листа постачальника від 21.03.2014) про умови оплати, на підставі яких був виписаний прайс-лист постачальника. Однак відповідач не скасував свого рішення №112050000/2014/000213/1 від 13.06.2014.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки виявлені розбіжності не стосувалися розрахунку митної вартості, витребувані додаткові документи були надані, й вони мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності.

По-перше, відповідач зазначив наступні розбіжності: «згідно контракту в переліку товаросупровідних документів присутня експортна декларація, але до митного оформлення вона не надавалась». Однак, експортна декларація не є обов’язковим документом для митного оформлення (ч.2 ст. 53 МКУ), і додатково позивач надав відповідачу лист постачальника від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації.

По-друге, відповідач зазначив, що «в наданому прас-листі не вказані витрати на оформлення товаросупровідних документів й податки та збори в країні продавця». Не зважаючи на те, що такий документ як прас-лист не має обов’язкової встановленої форми, позивач надав лист постачальника від 10.06.2014, який дає пояснення, що наданий прайс-лист виписаний на умовах СІF м. Одеса, Україна, а, згідно з Інкотермс, дана умова включає в себе оплату податків та зборів в країні продавця.

По-третє, відповідач зазначив, що «наданий прас-лист не містить повної інформації згідно загальноприйнятної світової практики, а саме умов платежу». Не зважаючи на те, що такий документ як прас-лист не має обов’язкової встановленої форми, позивач надав лист постачальника від 21.03.2014, який дає пояснення щодо умов платежу, згідно з наданим прайс-листом.

В прийнятому рішенні про коригування митної вартості зазначено, що декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість товару, й декларант відмовився від надання додаткових документів в повному обсязі.

Однак митним органом не зазначено, які ж саме документи не були надані і які відомості про митну вартість залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів відповідні документи були надані. Позивач вважає, що надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції. Митниця не обґрунтувала того, що документи, подані позивачем для митного оформлення, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000213/1 від 13.06.2014 й вищевказану картку відмови в прийнятті митної декларації.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити у позові, зазначивши в запереченнях, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару було виявлено, що документи, надані до митного оформлення, містять наступні розбіжності: відповідно до п. 1.5 контракту, в переліку товаросупровідних документів присутня експортна декларація, але до митного оформлення даний документ наданий не був; відповідно до п. 5.1 контракту, серед складових вартості товару є оформлення товаросупровідних документів та податки й збори в країні продавця, але в прайсі дані витрати вказані не були; згідно з загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, серед яких є умови платежу, але в наданому прайсі така інформація відсутня.

Декларанту було винесено письмову вимогу про надання додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, й повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав додаткові документи - листи від виробника від 10.06.2014 №б/н, контейнерний маніфест від 28.02.14, каталог продукції. Під час аналізу останніх встановлено, що, згідно з загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, серед яких є умови платежу, але в наданому прайсі така інформація відсутня. Тому посилання в листі ТОВ «КЛІОН» №06/02-1119 від 12.06.2014 на те, що в прайс-листі, який подавався для митного оформлення, є вся інформація, що витребувалася, не відповідає дійсності. Наданий каталог не містить інформації щодо вартості товарів, тому не може бути використаний для підтвердження рівня митної вартості товарів.

Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, згідно наявної у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст.59 МКУ, використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (2А) з розрахунку 1,93 доларів США за 1 кг товару (100270004/2014/340444 від 20.05.2014).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: судом встановлено, що між ТОВ «КЛІОН» та Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк було укладено контракт № 8S/2013І від 10.07.2013 (а.с.24), відповідно до якого продавець зобов’язується передати у власність покупця (ТОВ «КЛІОН»), а покупець зобов’язується прийняти у власність свіжоморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти, в порядку та на умовах цього договору. У відповідності до інвойсу постачальника № WDEL 000950 від 23.03.2014, на митну територію України було поставлено 108864 кг мороженого минтаю, 1,80 дол. США за кг, на загальну суму 195955,2 дол. США. Поставка здійснювалося на умовах СІF м. Одеса, Україна (а.с.23).

Відповідно до ст. 49 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а, згідно з ч. 1 ст. 51, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 МК, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно з ст. 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МК, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

10.06.2014 позивачу надійшло повідомлення про те, що, згідно із ст. 53 МК, митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п.1.5 контракту, в переліку товаросупровідних документів присутня експортна декларація, але до митного оформлення даний документ наданий не був; 2) відповідно до п.5.1 контракту, серед складових вартості товару є оформлення товаросупровідних документів та податки й збори в країні продавця, але в прайсі дані витрати вказані не були; 3) згідно з загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, серед яких є умови платежу, але в наданому прайсі зазначена інформація відсутня. Також в даному повідомленні було запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товарів; 3) копію митної декларації країни відправлення. Крім того, позивача було повідомлено про його право, встановлене п. 3 ст. 53 МК, за власним бажанням надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.41).

Згідно з ч.ч. 3, 6 ст. 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Судом встановлено, що позивач подав до митниці додаткові документи, а саме: листи постачальника від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями до прайс-листа та про склад бухгалтерської документації постачальника, з додаванням контейнерного маніфесту (а.с.42-54).

Відповідно до листа постачальника від 10.06.2014 (а.с.42,43), компанії, що експортують товари з США, вартістю понад 2500 дол. США, в будь-які країни, окрім Канади, повинні заповнювати експортну форму. Якщо раніше вони могли подавати експортну декларацію в паперовому вигляді, то нове федеральне законодавство, що регулює торгівлю та вступає в законну силу з 02.07.2008, вимагає від всіх експортерів перестати використовувати паперові носії та надавати таку інформацію в електронному вигляді через Автоматизовану систему експорту (AES). Компанії повинні перейти на цю систему до 30.09.2008. Відповідно до закону про конфіденційність (830.60), електронна інформація про експорт (ЕЕІ), що міститься в AES, є конфіденційною та може бути використана виключно для офіційних цілей, встановлених Міністерством торгівлі США. Тільки офіційні органи США мають доступ до AES. Згідно з вищевказаним законом 830.60, постачальнику заборонено надавати інформацію про експорт (ЕЕІ) на запити державних органів інших країн та іншим організаціям. Номер файлу AES повинен бути зазначений в коносаменті в якості підтвердження передання даних в AES. Згідно з листом постачальника від 10.06.2014 (а.с.44), постачальник повідомив, що в прайс-листі від 20.03.2014 зазначена ціна 1,8 дол. США за кг на умовах CIF Одеса, Україна, що, відповідно до Інкотермс, включає в себе оплату всіх податків і митних платежів в країні продавця. Оформлення товаросупровідних документів та маркування входять в ціну товару. Крім того, компанія повідомила, що бухгалтерським документом компанії є інвойс, а продукція відпускається зі складу на підставі контейнерного маніфесту. Також постачальник надав ТОВ «КЛІОН» зазначений контейнерний маніфест (а.с.46).

13.06.2014 відповідачем було надано ТОВ «КЛІОН» консультацію про те, що наданий позивачем прайс-лист не містить інформації щодо умов платежу та декларантом надано не повний пакет документів, які підтверджують митну вартість товару, що імпортується. У зв’язку з цим відповідач визначив митну вартість товару за методом за ціною договорів щодо ідентичних товарів, згідно з наявною у органу Міндоходів інформацією: 1,93 дол. США за 1кг - МД №100270004/2014/340444 від 20.05.2014 (а.с.11), про що було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000213/1 від 13.06.2014.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 52 МК, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов’язані між собою.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Тобто, на виконання вимог контролюючого органу та на усунення розбіжностей, які були виявлені митним органом, декларантом надані усі необхідні документи та пояснення.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000213/1 від 13.06.2014 й картка відмови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем повністю правомірно й обґрунтовано застосовано основний метод визначення митної вартості товарів в поданій ним декларації, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК, не містили розбіжностей, тому у митниці не булопідстав для витребовування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 вказаного кодексу.

В судовому засіданні в наданих документах жодних розбіжностей в числових значеннях встановлено не було, а отже й підстав для застосування митницею іншого методу визначення митної вартості, аніж вибраний декларантом, у митниці не було.

Крім того, ТОВ «КЛІОН» надано листи постачальника, що підтверджують неможливість надання експортної декларації, включення в ціну договору оплати усіх податків та митних платежів в країні продавця та перелік бухгалтерських документів постачальника, на підставі яких здійснюються такі господарські операції. При наданні вказаних документів декларантом у повному обсязі виконані вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею додаткових документів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» судові витрати у розмірі 560 (п’ятсот шістдесяти) гривень 28 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш