Справа № 826/3177/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3177/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2015 року № 826/3177/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридично-консалтингова група "Тендервін"

до

Державної фінансової інспекції в м.Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ»

про

визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін» звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність Державної фінансової інспекції в м. Києві, яка полягає у не розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін» від 23 січня 2015 року № 505а-3, та у невжитті заходів щодо перевірки викладених у цій заяві фактів, а також у неприйнятті рішення (у не складенні відповідного документа) в межах компетенції відповідно до чинного законодавства щодо дій посадової особи, які мають ознаки адміністративного правопорушення та про зобов’язання відповідача розглянути звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін» № 505а-3 та провести перевірку викладених у заяві фактів, а також за результатами такої перевірки прийняти рішення (скласти відповідний документ) в межах компетенції відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на статті 19 та 40 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», ст. 2, 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Кодекс про адміністративні правопорушення та зазначає, що позивачем на адресу Державної фінансової інспекції в м. Києві спрямовано заяву № 505а-3 про скоєння Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» адміністративного правопорушення та пропозицію скласти протокол про адміністративне правопорушення. Проте, відповідач на переконання позивача протиправно ухиляється від розгляду звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін», не вживає законних та належних заходів щодо перевірки інформації, наведеної у заяві у зв’язку з чим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач зазначає, що з урахуванням положень п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 лише за результатами проведеного контрольного заходу органи державного фінансового контролю мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а тому заява позивача не є підставою для вжиття вказаних у позовній заяві заходів.

10.03.2015 року в судовому засіданні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» проти задоволення позовних вимог заперечувала, проте письмових заперечень суду не надала.

24.03.2015 року в судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідків.

24.03.2015 року в судовому засіданні з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 року Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів за предметом закупівлі «Роботи з будівництва комунальних інженерних мереж у складі проекту «Будівництво житлового будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями на просп. Космонавта Комарова, 1 – вул. Михайла Донця, 2а (буд. адреса: просп. Відрадний, 4 ) у Солом’янському районі міста Києва».

05.01.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін» звернулось до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» із запитом № 505а-1 про направлення на адресу Товариства поштовим відправленням документації із конкурсних торгів.

22.01.2015 року на адресу позивача надійшов лист від 16.01.2015 року № 114/67/2 про відмову у наданні документації конкурсних торгів у зв’язку з відсутністю печатки на запиті.

Вважаючи таку відмову незаконною, 23.01.2015 року позивач звернувся із заявою № 505а-3 до Державної фінансової інспекції в м. Києві про скоєння Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» адміністративного правопорушення та пропонував скласти протокол про адміністративне правопорушення.

10.02.2015 року відповідачем надана відповідь за № 26-16-14-14/1182 в якій вказувалось, що згідно Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в м. Києві на I квартал 2015 року передбачено проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» за період з 01.01.2013 року по завершений місяць 2015 року, в рамках якої буде перевірено питання проведення відкритих торгів за предметом закупівлі «Роботи з будівництва комунальних інженерних мереж у складі проекту «Будівництво житлового будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями на просп. Космонавта Комарова, 1 – вул. Михайла Донця, 2а (буд. адреса: просп. Відрадний,4 ) у Солом’янському районі міста Києва» за результатами якої, у випадку наявності підстав визначених ст. 164-14 КУпАП, буде вжито заходи для забезпечення притягнення до адміністративної відповідальності винних у допущені порушень працівників об’єкта контролю. Тобто фактично відповідач відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова група «Тендервін» щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому, позивач вважає, що відповідач ухилився від розгляду звернення, що призводить до порушення його прав, оскільки Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків “Житлоінвестбуд-УКБ” повторно відмовлено у наданні документації за зверненням Товариства, що призвело до усунення позивача від участі у відкритих торгах, які відбулись на час звернення до суду за захистом прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридично-консалтингова група “Тендервін”.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” від 26.03.193 № 2939-XII (далі – Закон № 2939).

Відповідно до положень ст. 1 вказаного Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, який у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Статтею 2 Закону № 2939 передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів для забезпечення притягнення до адміністративної відповідальності винних на думку позивача у вчинені адміністративного правопорушенння працівників Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків “Житлоінвестбуд-УКБ”, у зв’язку з чим вважає не розглянутою заяву від 23.01.2015 року № 505а-3.

При цьому як вбачається з матеріалів справи та зазначалось позивачем в позовній заяви відповідь Державної фінансової інспекції в м. Києві на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридично-консалтингова група “Тендервін” № 505а-3 була отримана позивачем листом № 26-16-14-14/1182 від 10.02.2015 року. А тому суд вважає необґрунтованими посилання позивача про бездіяльність відповідача яка полягає у не розгляді заяви Товариства № 505а-3, оскільки фактично заява була розглянута відповідачем, що позивачем не заперечувалось.

При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача в частині обґрунтування позовних вимог на Закон України “Про звернення громадян”, оскільки зазначений Закон регулює питання практичної реалізації саме громадянами України, а не юридичним особами наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Стосовно тверджень позивача про неприйняття рішення в межах компетенції відповідно до чинного законодавства щодо дій посадової особи, які мають ознаки адміністративного правопорушення суд вказує про наступне.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі – Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об’єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Держфінінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства фінансів України (далі - Мінфін України), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України (п. 2 Положення № 499).

За приписами підп. 5 п. 6 зазначеного Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, крім іншого: здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення: інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 цього Положення; державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель тощо.

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Отже, Держфінінспекція має право притягувати до відповідальності винних осіб з метою усунення виявлених саме під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно визначена Постановою Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами від 20.04.2006 року № 550 (далі – Положення № 550).

Відповідно до п. 2 Положення № 550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктом 50 Положення № 550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходи для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю.

Викладене вище кореспондується з положеннями Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 631.

А тому суд погоджується з позицією відповідача стосовно того, що тільки за результатами проведеного контрольного заходу органи державного фінансового контролю мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно листа від 10.02.2015 року відповідачем повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю “Юридично-консалтингова група “Тендервін” що згідно Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в м. Києві на I квартал 2015 року передбачено проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків “Житлоінвестбуд-УКБ” за період з 01.01.2013 року по завершений місяць 2015 року, в рамках якої буде перевірено питання проведення відкритих торгів за предметом закупівлі “Роботи з будівництва комунальних інженерних мереж у складі проекту “Будівництво житлового будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями на просп. Космонавта Комарова, 1 – вул. Михайла Донця, 2а (буд. адреса: просп.. Відрадний,4 ) у Солом’янському районі міста Києва” за результатами якої, у випадку наявності підстав визначених ст. 164-14 КУпАП, буде вжито заходи для забезпечення притягнення до адміністративної відповідальності винних у допущені порушень працівників об’єкта контролю.

В судовому засіданні представником позивача наголошувалось, що питання, викладені у заяві позивача від 23.01.2015 року включені до програми ревізії.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що статтею 11 Кодексу передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов’язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Аналізуючи викладене суд вважає за необхідне наголосити, що неприйняття рішення шляхом складання відповідного документа щодо дій посадової особи, які на думку позивача містять ознаки адміністративного правопорушення у зв'язку з дотриманням відповідачем вимог чинного законодавства в частині проведення контрольного заходу за результатами якого відповідач наділений правом вчинення відповідних дій не може свідчити про наявність порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридично-консалтингова група “Тендервін”, а тому суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач, в свою чергу з урахуванням вимог ч. 2 ст. 71 КАС України виконав покладений на них обов’язок в частині доведення правомірності не вчинення відповідних дій, а тому суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 159,160-165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Келеберда