Справа № 814/3806/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3806/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу прокурора м. Миколаєва на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом прокурора м. Миколаєва до Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів 11, 11.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 19/44 від 21 серпня 2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Миколаєва подав апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою від 19 грудня 2014 року Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив прокурору м. Миколаєва у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 770 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1); заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особами вчиняти будь-які дії із зазначеною земельною ділянкою, в тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, та виконувати на ній будівельні роботи; заборони УДАБІ у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці; заборони реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали.

Також прокурор зазначив, що адміністративний позов містить детальні обґрунтування порушень чинного законодавства. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував причини відхилення кожного доводу прокурора, зазначеного в клопотанні.

Миколаївська міська рада письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор м. Миколаєва не навів належних та достатніх аргументів, яки б свідчили про те, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття судом вказаних заходів забезпечення адміністративного позову виконання рішення у даній справі стане неможливим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є пункти 11, 11.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 19/44 від 21 серпня 2012 року, якими затверджений проект землеустрою та передана у приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка площею 770 кв.м., розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також прокурор м. Миколаєва подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 770 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1); заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особами вчиняти будь-які дії із зазначеною земельною ділянкою, в тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, та виконувати на ній будівельні роботи; заборони УДАБІ у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці; заборони реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки.

Клопотання містить відомості щодо проведеної прокурором перевірки, виявлених, на думку прокурора, порушень законодавства, містить цитування норм ст. 117 КАС України та ст. 125 ЗК України, та посилання на адміністративний позов, в якому більш детально зазначені порушення законодавства. Також в клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову зазначено, що право власності на земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законом порядку. На підставі зазначених обставини прокурор дійшов висновку, що існує очевидна небезпека оформлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, її подальшого відчуження або забудови.

При цьому прокурор м. Миколаєва не додав ні до клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, ні до апеляційної скарги належних та допустимих доказів на підтвердження реальної можливості відчуження чи забудови земельної ділянки.

Апеляційний суд вважає доводи прокурора надуманими, оскільки забудова або відчуження земельної ділянки не можлива без оформлення власником права власності у встановленому законом порядку, в той час як прокурор зазначив, що право власності на земельну ділянку не зареєстровано.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За своєю суттю інститут забезпечення позову, як в адміністративному судочинстві, так і в інших його видах, є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. При цьому, заявник, в даному випадку позивач, має надати суду докази в обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову прокурор міста Миколаєва не навів належних та достатніх аргументів, яки б свідчили про те, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття судом вказаних заходів до забезпечення адміністративного позову виконання рішення у даній справі стане неможливим.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази відносно існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди з боку відповідача.

Зокрема, прокурор міста Миколаєва в своїй апеляційній скарзі зазначає, що земельна ділянка входить в межі водоохоронної зони та прибережної захисної смуги річки Інгул, але доказів до суду не надав..

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена ухвала - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, 200, 206, ч. 2 ст. 211, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора м. Миколаєва залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко