Справа № 804/3931/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 р.Справа №804/3931/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та відмови у прийнятті податкової звітності, зобов'язання вчинити певні дії, -
12 березня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Січеслав» у прийнятті декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року та невизнанні її як податкової звітності;
- визнати протиправною відмову Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у прийнятті декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» з податку на додану вартість за січень 2015 року та невизнанні її як податкової звітності;
В обґрунтування позову зазначено, що товариство з 1996 року по теперішній час знаходиться за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, всю поштову кореспонденцію отримує за даною адресою, до 2015 року всі податкові декларації з ПДВ були прийняті відповідачем, тому відповідачем незаконно відмовлено у прийнятті декларації з ПДВ за січень 2015 року, що є порушенням прав позивача.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що довідкою податкової міліції про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків від 02.02.2015 року №108/7/04-07-02 підтверджено, що ТОВ «Січеслав» не знаходиться за податковою адресою, у зв'язку з чим відділом обліку платників та обробки податкової звітності направлено державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП від 03.02.2015 року №2395/9/04-10-18-02. Подана декларація була заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України в частині недостовірного заповнення обов'язкового реквізиту, а саме «податкова адреса». Податкова декларація з ПДВ за січень 2015 року не вважається податковою звітністю з причини порушення норм пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.
Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, відповідач представника в судове засідання не направив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Січеслав» направило до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року.
18.02.2015 року Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській за вих. №3639/10/04-10-18-03-08 повідомила платника податків про те, що податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України в частині недостовірного заповнення обов'язкового реквізиту, а саме: «податкова адреса», таким чином податкова декларація з ПДВ за січень 2015 року не вважається податковою звітністю з причин порушення норм пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.
26.02.2015 року ТОВ «Січеслав» направив поштою лист до відповідача з проханням прийняття декларації з ПДВ за січень 2015 року, оскільки в обов'язкових реквізитах в податковій декларації щодо податкової адреси зазначені достовірні відомості, які підтверджуються витягом з ЄДРПОУ.
05.03.2015 року ТОВ «Січеслав» отримало акт контролюючого органу від 02.03.2015 року, в якому зазначено, що декларація з ПДВ за січень 2015 року не подана.
Крім того, контролюючим органом проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт 02.03.2015 року №240/04-10-15-01-21-24226192 щодо несвоєчасного подання (неподання) податкової звітності з податку на дану вартість за січень 2015 року.
Згідно витягу із ЄДРПОУ станом на 26.01.2015 року, 18.02.2015 року відомості про товариство підтверджені.
Вирішуючи заявлений спір та задовольняючи позов частково суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити, як: відмітку про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно пункту 49.9 статі 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.
Відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених зазначеною статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
З підпункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України вбачається, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою, протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.
Спірна податкова декларація отримана відповідачем 12 лютого 2015 року, повідомлення про відмову направлено 18 лютого 2015 року.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З матеріалів справи вбачається, що направлена відповідачу товариством з обмеженою відповідальністю «Січеслав» декларація з податку на додану вартість повністю відповідає вимогам, встановленим податковим законодавством.
Суд зазначає, що відсутність посадових осіб за юридичною адресою та наданий акт від 02.02.2015 року не може бути єдиною підставою та належним підтвердженням правомірності не прийняття звітності та підставою для її невизнання. Застосовані наслідки чинним законодавством не передбачені.
Згідно із підпунктом 49.12.2 пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.
З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у прийнятті декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» з податку на додану вартість за січень 2015 року та невизнанні її як податкової звітності, виходить за межі позовних вимог, оскілки вважає це необхідним для повного захисту прав позивача - скасовує таке рішення про відмову у прийнятті податкової декларації, та з метою відновлення порушених прав також виходячи за межі позовних вимог зобов'язує відповідача прийняти спірну декларацію датою її фактичного отримання.
Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови товариству у прийнятті декларації з ПДВ за січень 2015 року та невизнанні її як податкової звітності, оскільки позивач обрав в такому випадку неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач мав ставити на розгляд суду законність рішення контролюючого органу, що фактично розглянуто судом поза межами позовних вимог, а не оскаржувати дії по прийняттю відмови, які є складовою частиною процедури винесення такого рішення.
Також суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання податковою декларації такою, що подана платником податку у день її фактичного отримання 13 лютого 2015 року, оскільки адміністративний суд не має компетенції на встановлення юридичних фактів і позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, у розглянутому випадку належало вимагати суд зобов'язати відповідача прийняти подану звітність у день її фактичного отримання, що також вирішено судом.
Суд також присуджує позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 36,54 грн. згідно задоволених позовних вимог відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та відмови у прийнятті податкової звітності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеслав» за рахунок Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 36,54 грн. (тридцять шість грн. 54 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 3 квітня 2015 року.

Суддя І.О. Верба