Справа № 2а-16345/12/2670
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2014 року у справі за позовом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної митної служби України, Української пакувально-екологічної коаліції (УКРПЕК) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення і наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної митної служби України, Української пакувально-екологічної коаліції (УКРПЕК) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення і наказу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 року, позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 року у справі № К/800/21697/13 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, з мотивів необхідності з'ясування всіх обставин у справі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 30.10.2012 року № 7 «Про необхідність усунення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Міністерством екології та природних ресурсів України та Державною митною службою України порушення принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України від 11.09.2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 14.01.2013 року № 101/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта та представник Української пакувально-екологічної коаліції (УКРПЕК) підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача та представник Міністерства екології та природних ресурсів України заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представники Міністерства юстиції України та Державної митної служби України не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пунктів «в», «п» ст. 17 Закону України «Про відходи», постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року № 915 «Про впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини» Мінприроди, Мінекономрозвитку та Держмитслужбою України видано наказ № 789/414/709 від 30.07.2009 року «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах» (далі - спільний наказ № 789/414/709 від 30.07.2009 року).

Вказаним наказом № 789/414/709 від 30.07.2009 року затверджено Порядок здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах, який розроблено з метою здійснення контролю за тарою і пакувальними матеріалами, у яких на територію України надходять імпортні товари (далі - Порядок).

Державною службою України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва (Далі - Держпідприємництво України), прийнято рішення № 7 від 30.10.2012 року «Про необхідність усунення Міністерством економічного розвитку і торгівлі, Міністерством екології та природних ресурсів України та Державною митною службою України порушення принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України від 11.09.2003 року № 1160-1V «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким запропоновано Міністерству економічного розвитку і торгівлі, Міністерству екології та природних ресурсів України та Державній митній службі України скасувати спільний наказ № 789/414/709 від 30.07.2009 року.

В подальшому, Держпідприємництвом України надіслано лист № 1/10/20-13 від 02.01.2013 року до Міністерства юстиції України про зупинення дії регуляторного акта, а саме: спільного наказу Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державної митної служби України № 789/414/709 від 30.07.2009 року «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах» та відповідне оголошення до редакції газети «Урядовий кур'єр», яке було опубліковане 10 січня 2013 року у випуску № 5 (4891).

Однак, Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ № 101/5 від 14.01.2013 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта», яким скасовано рішення про державну реєстрацію наказу Міністерства економіки України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної митної служби України від 30.07.2009 року 789/414/709 «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах», зареєстрованого в Міністерстві юстиції 31.07.2009 року № 717/16733.

Відповідно до статуту, ДП «Укрекоресурси» утворене з метою провадження в Україні екологічної діяльності і подання допомоги підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності у сфері збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини, у тому числі у сфері поводження з відходами споживання, запобігання накопичення відходів, а також створення і поліпшення умов запровадження систем збирання, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини, зменшення негативного впливу їх на довкілля.

Відповідно до покладених завдань, ДП «Укрекоресурси» здійснює, відповідно до законодавства, співробітництво з міжнародними фінансовими та іншими організаціями, іноземними суб'єктами господарювання з питань, пов'язаних з розвитком виробництва тари (упаковки), збиранням, переробкою та утилізацією тари (упаковки), інших відходів як вторинної сировини, та провадить зовнішньоекономічну діяльність; укладає із заготівельними та іншими підприємствами договори на закупівлю, сортування, переробку, утилізацію і поставку відходів як вторинної сировини та здійснює контроль за їх виконанням, провадить посередницьку діяльність, займається оптовою і роздрібною торгівлею.

Згідно наказу № 789/414/709 від 30.07.2009 року «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах» встановлено, що відповідно до пунктів «в», «п» статті 17 Закону України «Про відходи», постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року № 915 «Про впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини» (із змінами), зокрема, Міністерству охорони навколишнього природного середовища України разом із Державною компанією «Укрекокомресурси» наказано здійснити заходи із створення інформаційно-аналітичного центру для здійснення обліку, контролю та аналізу інформації про обсяги імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах.

Також, п. 2.2, п. 2.3, п. 2.4, п. 2.5 вказаного наказу, передбачено, що підставою для митного оформлення є наявність у лівому нижньому кутку на зворотному боці аркуша з позначенням 1/6 єдиного адміністративного документа форми МД-2 особистої печатки «Ввіз дозволено» державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища територіальних органів та спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України. Особиста печатка держекоінспектора поста екологічного контролю на митній території України «Ввіз дозволено» проставляється після складання відомостей про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту, за формою, наведеною в додатку 1, згідно з вимогами цього Порядку. Одержувачу (імпортеру) товарів або особі, яка уповноважена на декларування, необхідно скласти Відомість. Відомість складається за наявності договору з організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів з Державною компанією «Укрекокомресурси» або за наявності підтверджуючих документів щодо самостійного приймання та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів.

Водночас, рішенням № 7 Держпідприємництва України, встановлено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вищезазначені положення Порядку носять антиконкурентний характер, оскільки органам влади забороняється пряме або опосередковане примушення суб'єктів господарювання до пріоритетного укладання договорів, тобто як зазначило Держпідприємництво України, вказаним наказом встановлюється обов'язок імпортерів укладати договір з організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів з ДП «Укрекокомресурси», що незаконно усуває конкуренцію на ринку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення № 7 впливає на права та інтереси позивача, а тому останній має право на звернення за їх захистом до суду.

Відповідно до п. 1 Положення «Про Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва», затвердженого Указом Президента України від 30 березня 2012 року № 237/2012 (далі - Положення № 237/2012), Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва (Держпідприємництво України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Основним завданням Держпідприємництва України є реалізація державної політики у сфері розвитку підприємництва, державної регуляторної політики, державної політики у сфері ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (п. 3 Положення № 237/2012).

Держпідприємництво України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, проводить відповідно до законодавства експертизу регуляторних актів центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, приймає рішення про необхідність усунення виявлених під час експертизи порушень принципів державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, публікує в установленому порядку повідомлення про зупинення дії регуляторних актів або їх окремих положень, а також надсилає повідомлення про це до органів юстиції, які зареєстрували відповідні регуляторні акти.

Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначає Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 р. № 1160-ІV.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перегляд регуляторного акта - заходи, спрямовані на приведення регуляторним органом прийнятого ним регуляторного акта у відповідність з принципами державної регуляторної політики.

Статтею 4 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», визначено принципи державної регуляторної політики, якими є доцільність, адекватність, ефективність, збалансованість, передбачуваність, прозорість та врахування громадської думки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає:

- встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів;

- підготовку аналізу регуляторного впливу;

- планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів;

- оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю;

- відстеження результативності регуляторних актів;

- перегляд регуляторних актів;

- систематизацію регуляторних актів;

- недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти;

- викладення положень регуляторного акта у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акта;

- оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», перегляд регуляторного акта здійснюється:

на підставі аналізу звіту про відстеження результативності цього регуляторного акта;

за ініціативою регуляторного органу, який прийняв відповідний регуляторний акт;

в інших випадках, передбачених Конституцією та іншими законодавчими актами України.

Особливості відстеження результативності та перегляду регуляторних актів, прийнятих органами виконавчої влади визначає ст. 26 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Зокрема, виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України, забезпечується центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, які були головними розробниками проектів цих регуляторних актів або до компетенції яких належать питання, що регулюються цими регуляторними актами.

Рішення про необхідність перегляду регуляторного акта на підставі аналізу звіту про відстеження його результативності приймає уповноважений орган.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», уповноважений орган має право здійснювати експертизу регуляторних актів центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади на відповідність цих актів вимогам статей 4, 5, 8-13 цього Закону.

Як встановлено, Держпідприємицтвом України 12.09.2012 року проведена нарада за участю представників Мінприроди, Держекоінспекції та Держмитслужби України щодо обговорення проблемних питань у галузі збирання, заготівлі та утилізації використаної тари та пакувальних матеріалів.

За результатами проведеної наради, на підставі ст. 27 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Держпідприємицтвом України проведена експертиза регуляторного акту - спільного наказу Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища, Державної митної служби України від 30.07.2009 року № 789/414/709 «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах» на відповідність принципам державної регуляторної політики та прийнято рішення від 30.10.2012 року № 7 «Про необхідність усунення Міністерством економічного розвитку і торгівлі, Міністерством екології та природних ресурсів України та Державною митною службою України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України від 11.09.2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Здійснюючи експертизу Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах, затвердженого спільним наказом від 30.07.2009 року № 789/414/709, відповідачем встановлено невідповідність його положенням статтей 4 та 5 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а саме принципам державної регуляторної політики.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення №7 та як стверджує позивач, оскаржуваний наказ суперечить нормам чинного законодавства України, зокрема: Закону України «Про відходи», оскільки вказаний Закон не встановлює обов'язку суб'єктів господарювання укладати договори на організацію збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів; положенням Конституції України, ЦК України, ГК України та Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки вказаним наказом встановлюється обов'язок імпортерів укладати договір з організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів з ДК «Укрекокомресурси», що незаконно усуває конкуренцію на ринку; Митному кодексу України, оскільки встановлює як обов'язкову підставу для митного оформлення товарів у тарі і пакувальних матеріалах наявність особистої печатки «Ввіз дозволено» державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, який не є службовою чи посадовою особою митного органу.

Згідно з положень Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах, затвердженого спільним наказом від 30.07.2009 року № 789/414/709, зокрема, п.п.2.1 - 2.5, митне оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах здійснюється згідно з вимогами законодавства України, в тому числі цього Порядку.

Одержувачу (імпортеру) товарів або особі, яка уповноважена на декларування, необхідно скласти Відомість.

Відомість складається за наявності договору з організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів з Компанією або за наявності підтверджуючих документів щодо самостійного приймання та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів (п. 2.5 Порядку).

Так, згідно з наведеним пунктом, відомість про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів складається або за наявності договору з організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів з Компанією, або за наявності підтверджуючих документів щодо самостійного приймання та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів.

Зазначене, спростовується тим, що згідно з приписами наказу від 30.07.2009 року № 789/414/709 імпортер у будь-якому випадку вимушений укладати договір з ДК «Укрекокомресурси» та не має альтернативних варіантів виконати вимоги законодавства щодо забезпечення приймання та утилізації тари і пакувальних матеріалів.

Окрім того, положеннями п. 4 Порядку збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), затвердженого наказом Міністерства економіки України та європейської інтеграції від 02.10.2001 р. №224, передбачено, що приймання та утилізація використаної тари (упаковки) здійснюються підприємствами, установами, організаціями, які використовують тару (упаковку) для пакування і транспортування продукції, у процесі діяльності яких утворюється тара (упаковка), а також імпортерами, продукція яких міститься в тарі (упаковці), самостійно або шляхом укладення договорів з ДК «Укрекокомресурси» чи іншими спеціалізованими підприємствами щодо надання послуг зі збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки). Зазначене підтверджує той факт, що збирання-утилізація використаної тари (упаковки) може здійснюватись шляхом укладення угод не тільки з Державною компанією, але й з іншими організаціями.

Таким чином, спільний наказ № 789/414/709 від 30.07.2009 року не встановлює обмеження щодо кола суб'єктів надання послуг по утилізації відходів. З Державною компанією укладається лише договір щодо організації збирання, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів, тобто ДК «Укрекокомресурси» самостійно не буде проводити всі вищезазначені операції, вона буде організовувати цю діяльність шляхом проведення тендеру серед суб'єктів господарювання, які мають ліцензії на провадження господарської діяльності по збиранню, заготівлі та утилізації тари і пакувальних матеріалів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що третіми особами не було порушено вимог антиконкурентного законодавства. Зокрема, спільний наказ не суперечить положенням Закону України «Про відходи» та не призводить до встановлення додаткового, не передбаченого вказаним Законом, обов'язку суб'єктів господарювання укладати договори щодо одного й того ж пакувального матеріалу.

Відповідно до п.п. «б», «в», «п» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи», суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також за погодженням із спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини; передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари.

Аналіз наведених законодавчих приписів у системному зв'язку з положеннями пункту 2.5. спільного наказу № 789/414/709 від 30.07.2009 року, не дає підстав стверджувати, що імпортер зобов'язується двічі укладати договори на утилізацію щодо одного й того ж пакувального матеріалу. Умовами договору з ДК «Укрекокомресурси» передбачено її обов'язок здійснювати виконання умов договору шляхом укладання угод про збирання, заготівлю та утилізацію використаних тари та пакувальних матеріалів замовника з відповідним підприємством.

Крім того, в преамбулі спільного наказу № 789/414/709 від 30.07.2009 року зазначено, що цей наказ було розроблено, відповідно до пунктів «в» та «п» статті 17 Закону України «Про відходи», тобто на виконання вказаних законодавчих приписів, а не всупереч ним, що свідчить про те, що між положеннями спільного наказу та нормами Закону України «Про відходи» відсутні суперечності.

Окрім того, проставляння печатки жодним чином не може обмежувати ввезення товарів у тарі та пакувальних матеріалах. В Порядку не зазначено, що до певної категорії тари та пакувальних матеріалах заборонено проставляння печатки, що свідчить про відсутність обмежень.

Колегія суддів не може погодитись з твердженнями відповідача, що участь працівників спеціальних підрозділів Мінприроди при митному оформленні товарів суперечить порядку митного оформлення товарів, який здійснюється виключно службовими чи посадовими особами митного органу.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.11, спільного наказу № 789/414/709 від 30.07.2009 року, особиста печатка держекоінспектора поста екологічного контролю на митній території України «Ввіз дозволено» проставляється після складання відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту, за формою, наведеною в додатку 1, згідно з вимогами цього Порядку.

Перші примірники Відомості разом з копіями платіжних документів відповідно до електронного журналу щомісяця держекоінспектор поста екологічного контролю передає керівнику підрозділу служби екологічного контролю відповідного територіального органу та спеціального підрозділу Мінприроди, який у встановленому порядку до 10 числа місяця, наступного за звітним, передає до інформаційно-аналітичного центру Компанії.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 р. № 429, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про екологічну безпеку на пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів, а також здійснює державний нагляд за додержанням вимог законодавства про поводження з відходами.

Згідно з п. 6.6 вищезазначеного Положення, Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право оглядати в пунктах пропуску через державний кордон, на митницях призначення та відправлення транспортні засоби у порядку, визначеному законодавством, з метою виявлення екологічно небезпечних і заборонених до вивезення з України та ввезення в Україну вантажів.

Таким чином, з наведених законодавчих приписів вбачається, що державні екологічні інспекції уповноважені здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі у сфері поводження з відходами на митниці.

При цьому, стаття 319 Митного кодексу України, передбачає взаємодію митних органів з державними органами, що здійснюють контроль під час переміщення товарів через митний кордон України.

Так, товари, що переміщуються через митний кордон України, крім митного контролю, можуть підлягати державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному, фітосанітарному, екологічному та радіологічному контролю. У пунктах пропуску через державний кордон України зазначені види державного контролю (крім радіологічного) здійснюються митними органами у формі попереднього документального контролю на підставі інформації, отриманої від державних органів, уповноважених на здійснення цих видів контролю, з використанням засобів інформаційних технологій. Митні органи взаємодіють з державними органами, уповноваженими на здійснення зазначених видів контролю, координують роботу з їх здійснення у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Попередній документальний контроль - контрольні заходи, які полягають у перевірці документів та відомостей, необхідних для здійснення державних санітарно-епідеміологічного, ветеринарно-санітарного, фітосанітарного, екологічного контролю, та здійснюються митними органами в пунктах пропуску через державний кордон України щодо товарів, у тому числі продуктів та сировини тваринного походження, що переміщуються через митний кордон України.

З наведеного вбачається, що органи екологічного контролю уповноважені здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, у сфері поводження з відходами на митниці при взаємодії з митними органами.

Тобто, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення №7 та невідповідності положень спільного наказу третіх осіб № 789/414/709 від 30.07.2009 року вимогам законодавства України, тому рішення від 30.10.2012 року № 7 винесено безпідставно.

В той же час, позивач просив визнати протиправними дії голови Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва ОСОБА_2

Однак, позивач не зазначив які саме дії голови Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва є протиправними та, на його думку, виходять за межі правового поля і порушують його законні права та інтереси.

Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 від 14.01.2013 року № 101/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство юстиції України затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 395/2011, Міністерство юстиції України (Мін'юст України) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної правової політики, політики з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, з формування та забезпечення реалізації політики у сфері архівної справи, діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері виконання кримінальних покарань, у сфері захисту персональних даних, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Мін'юст України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації та скасовує рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації (п. 9, 10 вказаного Положення).

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», у разі невиконання рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики або неоскарження цього рішення органом виконавчої влади протягом встановленого в цьому Законі строку дія регуляторного акта або окремих його положень, щодо яких було прийнято відповідне рішення, зупиняється наступного дня з дня закінчення строку для виконання такого рішення.

Уповноважений орган публікує в газеті «Урядовий кур'єр» повідомлення про зупинення дії регуляторного акта або окремих його положень не пізніше десяти робочих днів з дня зупинення дії цього регуляторного акта або окремих його положень (ч. 7 ст. 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»).

Статтею 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», передбачено, зокрема, що якщо рішення про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики прийнято щодо регуляторного акта, зареєстрованого в органі юстиції, уповноважений орган не пізніше трьох робочих днів з дня зупинення дії регуляторного акта або окремих його положень надсилає повідомлення про зупинення дії до органу юстиції, який зареєстрував відповідний регуляторний акт. Орган юстиції не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання повідомлення уповноваженого органу скасовує прийняте ним рішення про державну реєстрацію регуляторного акта, дію якого або окремих його положень було зупинено, і повідомляє про це уповноважений орган та орган виконавчої влади, що прийняв цей регуляторний акт.

Відповідно до п.п. «в» п.17 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731, рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта може бути скасовано у зв'язку з одержанням повідомлення від Держпідприємництва або його територіального органу про виявлення будь-якої обставини, визначеної у частині першій статті 25 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» або повідомлення Держпідприємництва про зупинення дії регуляторного акта чи окремих його положень відповідно до частини восьмої статті 28 зазначеного Закону».

Держпідприємицтвом України 02.01.2013 року надіслано лист № 1/10/20-13 до Міністерства юстиції України «Про зупинення дії регуляторного акта», а саме, спільного наказу Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державної митної служби України від 30.07.2009 № 789/414/709 «Про затвердження Порядку здійснення митного оформлення імпортних товарів у тарі і пакувальних матеріалах».

В свою чергу, Міністерством юстиції України, на підставі вказаного вище повідомлення від 14.01.2013 року, видано наказ № 101/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта».

Враховуючи викладене, Міністерство юстиції України, видаючи оскаржуваний наказ № 101/5, діяло в межах повноважень, передбачених Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2015 року.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.