Справа № 235/3194/14-а
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Філь О.Є.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року справа №235/3194/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Білак С.В, Гаврищук Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 р. у справі № 235/3194/14-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, в якому просив скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії за віком від 10 квітня 2014 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області здійснити перерахунок пенсії у встановленому законом порядку в розмірі 86% всіх складових заробітної плати.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 року позовну заяву задоволено частково, скасовано рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 від 10 квітня 2014 року про відмову в перерахунку ОСОБА_4 пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області провести з 01 квітня 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про державну службу» у відсотковому відношенні, які були встановлені судом на час призначення пенсії, тобто 86%. В іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с.29-32)

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.36-37).

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що матеріальна допомога є одноразовою виплатою та не є складовою заробітної плати у розумінні частини другої ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано відсоткове відношення розміру пенсії 86%, оскільки на час виникнення правовідносин між сторонами, а саме 09.04.2014 року (дата звернення із заявою про перерахунок пенсії), відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з розрахунку 86% з 01 квітня 2014 року суд першої інстанції фактично зобов'язує відповідача діяти не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

В судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомлені про розгляд справи, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивача ОСОБА_4 з вересня 2009 року було взято на облік в Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області та призначено пенсію державного службовця з розрахунку 86% від заробітку на підставі протоколу № 944. На момент призначення пенсії державного службовця в розрахунок не увійшли всі складові заробітної плати з яких сплачувалися страхові внески, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, до якої додав довідки Східної Митниці Міндоходів вих. № 350 від 04.11.2013р. та № 362 від 07.11.2013р. Відповідно до рішення УПФУ від 10.04.2014 року було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивачеві згідно ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

З рішенням УПФУ від 10.04.2014 року позивач не погодився, внаслідок чого був змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Отже спірним у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії державного службовця на підставі наданих позивачем документів.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що закони на інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Отже Управління Пенсійного Фонду при проведенні перерахунку пенсії позивача не має права обчислювати пенсію у розмірі меншому ніж 86% заробітної плати.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та додатково зазначає наступне.

Посилання апелянта щодо застосування вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», яка на час звернення за перерахунком пенсії 09 квітня 2014 року існує в іншій редакції, є необґрунтовані оскільки відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час звернення за призначенням пенсії за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Отже позивач має право отримувати пенсію в розмірі 86 % від розрахованої заробітної плати, оскільки на час призначення йому пенсії, пенсія була призначена у такому відсотковому відношення відповідно до діючої на той час редакції ст. 37 Закону України № 3723.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в 2014 році позивач звернулась до відповідача не за новим перерахунком розміру його пенсії в розумінні ст. 37-1 Закону України № 3723, а за відновленням своїх прав, порушених при призначені йому пенсії, під час якого при обрахунку йому заробітної плати для призначення пенсії були враховані не всі складові заробітної плати.

Додатково судова колегія зазначає, про те, що у відповідності до п.2 перехідних положень Закону України № 3668, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Вказаний Закон набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, а пенсія ОСОБА_4 призначена з 23 вересня 2009 року.

Стосовно посилання відповідача стосовно того, що матеріальна допомога є одноразовою виплатою та не є складовою заробітної плати у розумінні частини другої ст. 33 Закону № 3723 необхідно зазначити, що відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року (справа № 21-430а11) за змістом норм статті 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 р. у справі № 235/3194/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 р. у справі № 235/3194/14-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М.Г. Сухарьок

С.В. Білак

Т.Г. Гаврищук