Справа № 203/157/15-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/157/15-а
Провадження № 2-а/0203/26/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Дніпропетровської митниці Міндоходів до державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кулеби Віри Олександрівни, третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Дніпропетровська митниця Міндоходів пред'явила адміністративний позов до державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кулеби В.О. на предмет захисту своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні №39224540 з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2. за ст. 352 МК України в частині стягнення на користь держави штрафу в розмірі 12500,00 грн., оскільки державний виконавець, не вживши належних заходів до повного і своєчасного виконання постанови 25 вересня 2014 року виніс постанову про повернення виконавчого документу без виконання, яка надійшла позивачу 25 грудня 2014 року, тому позивач просив вказану постанову визнати незаконною та скасувати.

Будучи належним чином сповіщеною про дату та час розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з'явилася, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності відповідно до вимог ч.6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року, яка набрала законної сили 12 березня 2012 року (а.с.6), ОСОБА_2 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 352 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 12500,00 грн. на користь держави.

За правилами, визначеними ст. 17, 20, 21 Закону України «Про виконавче провадження» позивач пред'явив постанову суду, як виконавчий документ, до виконання до ВДВС Дніпропетровського РУЮ з додержанням строків пред'явлення, визначених ст. 22 вказаного Закону.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Кулебою В.О. від 25 вересня 2014 року позивачу, як стягувачу у виконавчому провадженні №39224540, повернуто виконавчий документ - постанову суду від 16 квітня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» з посланням на те, що за боржником рухоме майно не зареєстроване і за відсутності у виконавчому документів реєстраційного номера облікової картки платника податків неможливо встановити місце роботи, перевірити інформацію щодо відкритих рахунків в банківських установах.

Пунктом 2 ч.1, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка може бути оскаржена у десятиденний строк.

За змістом ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження зокрема має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Крім того, суд зважає на те, що норми статті 18 сукупно з нормами статей 1, 5, 6, 17-19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають обов'язкове зазначення даних про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника або номер і серію паспорта боржника для фізичних осіб-громадян України - лише у тому разі, якщо така інформація стала відома суду при розгляді справи.

З досліджених матеріалів справи №0418/1394/2012 вбачається, що останні не містять будь-яких даних про ідентифікаційний номер боржника, що зумовило відсутність такої інформації і у постанові суду, як виконавчому документі.

При цьому, суд зважає на те, що відсутність даних відомостей не є перешкодою у проведенні виконавчих дій, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» наділяє державного виконавця можливістю в межах своїх владних повноважень з метою захисту інтересів стягувача вжити заходів стосовно витребування даної інформації, що відповідатиме положенням ч.2 ст. 5, п.3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у державного виконавця підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві з зазначених вище підстав.

Одночасно, суд відзначає, що відповідно до ч.5 ст. 124 і ч.3 ст. 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що відповідач, порушуючи п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно повернув без виконання виконавчий документ, оскільки не вжив відповідно до вимог ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» усіх можливих заходів щодо виконання виконавчого документу - постанови суду у справі про порушення митних правил, зокрема, не здійснив відповідних запитів з метою з'ясування ідентифікаційного номеру боржника як платника податків та, відповідно, не встановив всіх можливих джерел доходу боржника, коштів, в тому числі від трудової діяльності, пенсії, діяльності з виконання послуг за цивільно-правовими угодами, тощо, для звернення на них стягнення, зважаючи на те, що фізична особа без будь-яких доходів існувати не може, а посилання у постанові державного виконавця на протилежне, належними, допустимими і достатніми доказами відповідно до вимог ст. 71 КАС України не підтверджується, зважаючи на що, суду належить відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача згідно ст. 162 КАС України визнати постанову державного виконавця від 25 вересня 2014 року незаконною та скасувати.

Судові витрати за правилами ст. 94 КАС України належить віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці Міндоходів - задовольнити повному обсязі.

Визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кулеби Вікторії Олександрівни від 25 вересня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №39224540.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Суддя О.В. Колесніченко