Справа № 820/1488/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 квітня 2015 р. № 820/1488/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Кабанової Ю.М.,

представників сторін:

позивача - Терези Ю.О.,

відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення 24.09.2014 року № Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без дотримання податкового законодавства України, а зафіксовані в акті перевірки висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається з викладеною у судовому засіданні, де вказав, що встановлені при перевірці позивача порушення належним чином зафіксовані в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фахівцем Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, результати якої оформлені актом від 10.09.2014 року №682/20-20-0-22-08/00373178, яким зафіксовано порушення: п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135, п.138.8 ст. 138, п.146.2 ст. 146 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 720808 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 720808 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1445759 грн.; п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків в податковий розрахунок Ф№1-ДФ за 3 квартал 2013 року не включено доходи виплачені ФОП ОСОБА_3 Податковий розрахунок за 3-4 квартал 2013 року, 1-2 квартал 2014 року поданий з недостовірними відомостями, а саме: по працівнику ОСОБА_4.в розрахунках указаний невірний код (т. 1 а.с.18-74).

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки подав на них свої заперечення №401 від 16.09.2014 року до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (т. 1 а.с. 106-112).

Листом від 23.09.2014 року №3144/10/20-20-22-19, відповідач зазначив, що доводи наведені в запереченнях не спростовують висновок акту перевірки від 10.09.2014 року №682/20-20-22-08/00373178 (т. 1 а.с. 118-121).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 24.09.2014 року №, від 24.09.2014 року №001602200 (т. 1 а.с. 123-124).

Позивач не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх до головного управління Міндоходів у Харківській області.

Рішенням від 28.11.2014 року №7994/10/20-40-10-04-17 головного управління Міндоходів у Харківській області скасовано податкове повідомлення - рішення № від 24.09.2014 року (т. 1 а.с. 127-133).

03.02.2015 року рішенням №2063/6/09-99-10-01-15 державної фіскальної служби України скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 24.09.2014 року №001602200 без змін (т. 1 а.с. 135-138).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (споживач) 20.08.2012 року укладено із товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нафто-газова компанія" (постачальник) договір купівлі - продажу природного газу №П/12-156, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю у власність природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору. Відповідно до п.1.2 даного Договору газ, що постачається за цим Договором, використовується покупцем включно для власних потреб (т. 3 а.с. 12-15).

Реальність виконання зазначеного договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: податковою накладною № 3 від 06.11.2012 року на загальну суму 235286,42 грн., в т.ч. ПДВ 39214,40 грн., №5 від 07.11.2012 року на загальну суму 620000,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 103333,33 грн., №350 від15.11.2012 року на загальну суму 1620000,00 грн., в т. ч. ПДВ у розмірі 270000,00 грн., №515 від 21.11.2012 року на загальну суму 1000000,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 166666,67 грн., № 565 від 22.11.2012 року на загальну суму 1098000,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 183000,00 грн., № 615 від 23.11.2012 року на загальну суму 1902000,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 317000,00 грн., №1002 від 30.11.2012 року на загальну суму 1115646,44 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 185941,07 грн., №66 від 06.12.2012 року на загальну суму 54353,55 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 9058,92 грн., №555 від 25.12.2012 року на загальну суму 818682,82 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 136447,14 грн. (т. 3 а.с. 37-45), актом прийому -передачі №09/П/12-156, №10/П/12-156, №11/П/12-156, №12/П/12-156 (а.с. 49, 51, 53, 55).

Факт одержання товару за вищевказаним Договором підтверджується двосторонніми актами передачі-приймання природного газу: від 30.09.2012 року, від 31.10.2012 року, від 30.11.2012 року, від 31.12.2012 року (т. 3 а.с. 47, 50, 52, 54).

Оплата за вказаним договором здійснена у повному обсязі, що підтверджується виписками з банку (т. 3 а.с. 18-36).

Також, з матеріалів справи встановлено, що між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз Україна" (газотранспортне підприємство) та позивачем (замовник) 30.12.2011 року укладено договір №ДІК/2012/0036 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, за умовами якого, одержаний від постачальника природний газ магістральними трубопроводами транспортувався від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (т. 3 а.с. 82-87).

Факт надання послуг з транспортування підтверджується двосторонніми актами-рахунками про надання послуг з транспортування природного газу (т. 3 а.с. 92-95).

З метою одержання послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо до об'єктів, що належать позивачу, товариством з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" (замовник) 31.08.2012 року укладено Договір № 12РГП-357 з публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (газорозподільне підприємство), за умовами якого, замовник замовляє в газорозподільного підприємства послуги з транспортування газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживача. Відповідно до п.1.1 даного Договору газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (т. 3 а.с. 56-62).

У п. 3.4 наявного у матеріалах справи Договору № 12РГП-357 на розподіл природного газу від 31.08.2012 року вказано, що кількість протранспортованого газу визначається за допомогою вузлів обліку газу газорозподільного підприємства, у разі відсутності вузла обліку газу газорозподільного підприємства приймаються дані комерційного вузла обліку газу Позивача.

У Додатку 2 до Договору (т. 3 а.с. 64-65) № 12РГП-357 наведено перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання: ОЕ-22ДМ, заводський № 1543 (пункт призначення - ТЕЦ Позивача); G-10 - дві штуки, заводські номери 4156044 і 4156055 (пункт призначення - топочна гуртожитку Позивача); G-10 - дві штуки, заводські номери 4156050 і 4156056 (пункт призначення - топочна адміністративного корпусу Позивача).

Таким чином, облік природного газу, який надходив до ТЕЦ позивача, здійснювався за допомогою комерційного вузлу обліку газу - комплексу вимірювального на базі обчислювача ОЕ-22ДМ, заводський № 1543.

21.08.2012 року позивачем від ДП "Харківстандартметрологія" одержано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 0730Р/001, яким підтверджено придатність комплексу вимірювального на базі обчислювача ОЕ-22 ДМ до застосування.

На підтвердження виконання вищевказаного Договору позивачем надано звіт про виконання робіт по розподілу природного газу від 30.11.2012 року, актами надання послуг з розподілу природного газу (т. 1 а.с. 67-70).

Крім того, на виконання умов Договору № 12РГП-357 позивачем щодоби за формою ОГ-04 роздруковувалися та у телефонному режимі погоджувалися з ПАТ "Харківгаз" погодинні покази ОЕ-22ДМ, заводський № 1543.

Природний газ, що обліковувався за допомогою ОЕ-22ДМ, надходив до ТЕЦ позивача, яка забезпечує роботу цукрового виробництва.

Незначна частина газу, одержаного позивачем від ТОВ "Українська нафто-газова компанія", надходила до топочної гуртожитку, право власності позивача на який підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Реєстраційний номер об'єкта нерухомості - 32 (т. 3 а.с. 148-150).

Оплата за вищевказаним договором здійснена у повному обсязі, що підтверджується виписками банку (т. 3 а.с. 71-81).

Придбаний у ТОВ "Українська нафто-газова компанія" природний газ використаний позивачем при здійсненні своєї фінансово-господарської діяльності. Основний об'єм придбаного газу використовувався безпосередньо для виробництва цукру.

Наявність у позивача виробничих потужностей підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 3 а.с. 148-150).

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вищевказані договори укладались позивачем із ТОВ "Українська нафто-газова компанія", ПАТ "Харківгаз", ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз Україна" для можливості здійснення господарської діяльності з виробництва цукру, що підтверджується: актами прийому-передачі природного газу, податковими накладними, виписками банку, актами надання послуг з розподілу природного газу, звітами про виконання робіт.

Порядок формування податкового кредиту передбачений положеннями статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

За правилами пункту 198.3 статті 198 вищевказаного кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Поряд із тим, суд не погоджується з твердженням відповідача викладеним в акті перевірки від 10.09.2014 року №682/20-20-0-22-08/00373178 про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, з підстав встановлення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "УКРАЇНСЬКА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ" від 12.08.2014 року №1137/20-38-23-01-04/37764888 (т. 3 а.с. 168-204) факту нереальності здійснення господарської діяльності контрагентом позивача, виходячи з наступного.

Пунктом 1 порядку №1232 від 27.12.2010 року про проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок передбачено, що зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Тому, у податкового органу не було законних підстав робити висновок про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом лише на підставі акту "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "УКРАЇНСЬКА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ" (податковий номер 37764888), щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків їх реальності та повноти відображення в обліку за період 01.01.2012 року по 16.01.2014 року, оскільки контрагент позивача фактично не перевірявся, документи первинного та бухгалтерського обліку ТОВ "УКРАЇНСЬКА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ" досліджені не були.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем природний газ використано виключно на потреби, пов'язані з забезпеченням виробництва цукру, а отже, у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту у спірний період.

Таким чином, спірне податкове повідомлення - рішення від 24.09.2014 року № Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2115991,50 грн., з яких основний платіж: 1410661 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 705330,50 грн.

Щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 24.09.2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість, за основним платежем 35098 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 17549 грн., суд зазначає наступне.

У судовому засіданні, судом оглянуто податкові накладні: №318 від 26.12.2012 року та №12 від 28.09.2012 року, з яких встановлено наступне.

Відповідно до податкової накладної №318 від 26.12.2012 року (т. 1 а.с. 115) отриманої від ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" судом встановлено, що ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" в січні 2013 року включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість на суму 31798 грн.

Дані податкової накладної містять наступні реквізити: номенклатура "С/г послуги" одиниця виміру "грн.", а кількість визначена в "1".

Відповідно до п.4.2 договору переробки цукрових буряків урожаю 2012 року на давальницьких умовах для виробництва цукру за квотою А від 09.10.2012 року №09/1012/5 (т. 3 а.с. 109-112), транспортування 40% кількості цукрових буряків покладається на ТДВ "Новоіванівський цукровий завод", а отже, податкова накладна №318 від 26.12.2012 року в графі "номенклатура" містить послуги, які не надавались.

Крім того, суд зауважує, що до перевірки надана податкова накладна №12 від 28.09.2012 року виписана ТОВ "УПК "Фарватер" (т. 3 а.с. 116), яка не завірена печаткою.

Згідно до ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент складання податкової накладної) платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України обов'язковим реквізитом податкової накладної є опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

Відповідно до п.п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу).

Як з'ясовано у судовому засіданні, позивач не звертався ні до ТОВ "УПК "Фарватер", ні до ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" з вимогою виправити недоліки допущені ними у виписаних податкових накладних №12 від 28.09.2012 року та №318 від 26.12.2012 року.

У зв'язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що підприємством позивача порушено п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, а саме: завищено податковий кредит, в результаті взаємовідносин з ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" на загальну суму 31798 грн. та з ТОВ "УПК "Фарватер" на суму 3300 грн.

За правилами положень п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 24.09.2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість, за основним платежем 35098 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 17549 грн. прийняте у відповідності з положеннями діючого законодавства України, а тому, скасуванню не підлягає.

Положеннями ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вище викладеного, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення від 24.09.2014 року № Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2115991,50 грн., з яких основний платіж: 1410661 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 705330,50 грн. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.09.2014 року № Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2115991,50 грн., з яких основний платіж: 1410661 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 705330,50 грн.

У задоволенні решти позовних решти відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2015 року.

Суддя М.О. Лук'яненко