Справа № 226/6872/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 226/6872/12

Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2011 року позивач звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача нарахувати ОСОБА_2 державну соціальну допомогу на сина - інваліда з дитинства в подвійному розмірі відповідно до ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачувати її щомісяця, починаючи з 01.01.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача протиправними; зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01.03.2011 року та виплатити до часу втрати такого права, соціальну допомогу відповідно до ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням раніше виплачених сум. Вимоги щодо стягнення коштів до початку перебігу строку позовної давності залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року з підстав, викладених в апеляційній скарзі, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області з 11.04.2008 року та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на дитину ОСОБА_3 згідно із Законом України "Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам".

Вважаючи, що вказана допомога виплачується їй в меншому розмірі, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату допомоги на дитину-інваліда в подвійному розмірі відповідно до ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" сім'ї, що мають дітей віком від 7 до 16 років (учнів віком до 18 років), які проживають на територіях радіоактивного забруднення, допомога, передбачена чинним законодавством України, виплачуються у подвійному розмірі.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 31, пункти 5 і 6 частини першої, частину четверту статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункт 28 розділу II цього Закону щодо виключення статті 31, пунктів 5 і 6 частини першої, частину четверту статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, тобто з 22.05.2008 року, відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Протягом 2009 - 2011 років стаття 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не змінювалася, нечинною у встановленому законом порядку не визнавалася, а тому підлягає застосуванню.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

На підтвердження права на виплату зазначеної допомоги в подвійному розмірі внаслідок застосування ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач надала суду першої інстанції пенсійне посвідчення (а.с. 6), посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-ІІ № 0610037 (а.с. 5), свідоцтво про народження ОСОБА_3 на підтвердження його віку (а.с. 7), посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (а.с. 8), висновок лікарняно-консультативної комісії ЛКК Вінницької психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка (а.с. 9) та медичний висновок № 1 Тульчинської ЦРЛ (а.с. 10).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач неправомірно виплачував позивачу допомогу на дитину-інваліда у меншому розмірі, ніж встановлено Законом.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивач звернулася до суду 15.08.2011 року, а тому позовні вимоги підлягають захисту за період з 01.03.2011 року до часу втрати такого права, що обґрунтовано визначив суд першої інстанції.

Проте, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача на перерахунок та виплату допомоги на дитину-інваліда з урахуванням ст. 31 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", помилково застосував норми процесуального права, залишивши позовні вимоги щодо стягнення коштів до початку перебігу строку позовної давності без розгляду постановою, що суперечить вимогам чинного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 160 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань, зокрема, залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції обставини справи встановив повно, правові норми, які регулюють відносини сторін, визначив правильно, проте при винесенні постанови у справі помилково застосував норми процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заборгованості змінити.

Абзац 4 резолютивної частини Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року виключити.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.