Справа № 461/2297/15-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2297/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого-судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пітецької Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и в:

позивач - ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача - Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29.12.2014 р. Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради (надалі - ГРА ЛМР) винесено розпорядження №527, яким було зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати самовільно встановлену огорожу навколо ділянки по АДРЕСА_1 (а, б, в, г, д, і, н) та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2. З даним розпорядження позивачка не погоджується, оскільки навколо ділянки по АДРЕСА_1 та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2 жодної огорожі не встановлювалось. Про те, 18.12.2014 р. адміністративна комісія ГРА ЛМР винесла постанову №180, якою на ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 грн. за порушення правил благоустрою територій населених пунктів шляхом самочинного встановлення огорожі навколо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та водного об'єкта з прив'язкою до АДРЕСА_2, яка постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2015 р. скасована. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила такий задоволити.

Представник відповідача Пітецька Н.О. у судовому засіданні позов заперечила, оскільки розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №527 від 29.12.2014 р., винесене на підставі наданих ЛКП документів, а тому є законним та не підлягає скасуванню.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви про підтримання позову в повному обсязі, та про розгляд справи у їхній відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи. Клопотання про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право звернутися до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради про проектування індивідуальних житлових будинків на АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1, від 21.03.2003 р. №192 ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 дозволено проектування індивідуальних житлових будинків на АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1. /а.с.6/.

Так, відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта від 14.02.2006 р., зазначено, що на об'єкті виконаного згідно з державними будівельними нормами всі роботи, передбачені проектною документацією без жодних зауважень. До робіт, передбачених проектною документацією також належать роботи з благоустрою, тобто без належного виконання забудовником ЗАТ «Електронбуд» цих робіт об'єкт не міг бути прийнятий в експлуатацію. /а.с.10-12/.

Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження №527 від 29.12.2014 р., яким зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, де Ухвалою Львівської міської ради від 20.02.2003 р. №268 затверджено проекти відведення земельних ділянок та надано власність земельні ділянки для житлового будівництва демонтувати самовільно влаштовану огорожу навколо ділянки на АДРЕСА_1 (а-б-в-г-д-і-н) та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2. /а.с.5/.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2015 р. визнано незаконною та скасовано постанову №180 від 18.12.2014 р. Адміністративної комісії при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради. /а.с.28/.

Згідно вимог ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Частиною 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як з'ясовано у судовому засіданні, що і приймається судом до уваги, планування та забудова земельної ділянки на АДРЕСА_1 з прив'язкою до АДРЕСА_2 проводилось органом місцевого самоврядування, який погодив та прийняв в експлуатацію розроблену проектувальниками ПВІ «Укркурортпроект» та ЗАТ «Електронбуд» документацію пропозицій по благоустрою на плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 і схемах розташування озер, які погоджені Відділом Комунального господарства Галицької районної адміністрації.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представником відповідача у судовому засіданні не доведено, що ним правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства прийнято оскаржуване розпорядження, оскільки таке містить покликання на підстави не передбачені приписами нормативно-правових актів, а також інші підстави в зазначеному розпорядженні не підтверджені належними й допустимими доказами.

З урахуванням наведених доводів представника позивача, та того, що представником відповідача не надано доказів, які б спростовували доводи представника позивача, суд приходить до висновку про неправомірність дій Галицької районної адміністрації Львівської міської ради щодо винесеного розпорядження, яким позивача та третіх осіб зобов'язано демонтувати самовільно встановлену огорожу навколо ділянки по АДРЕСА_1 (а, б, в, г, д, і, н) та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання в обґрунтованості позовних вимог, так як представник позивача довів обставини на які посилається, а тому позовні вимоги слід задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст.19, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 11, 71, 94, 104 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження - задовольнити повністю.

Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №527 від 29.12.2014 р. визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк