Справа № 811/3023/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 рокусправа № 811/3023/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі № 811/3023/13-а за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11 квітня 2013 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у грудні 2012 року відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 21 січня 2013 року №003/1710/НОМЕР_1.

На підставі висновків акта перевірки, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 квітня 2013 року №, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 145 682,96 грн. (за основним платежем - 116 546,37 грн., за штрафними санкціями - 29 136,59 грн.).

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з наступного.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Суд першої інстанції вірно вказав, що однією з необхідних умов правомірності формування податкового кредиту є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

Податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку, а також, відповідно, для цілей формування відповідних сум податкових вигод.

Судом встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту за червень 2010 року включено 27412,00 грн ПДВ по взаємовідносинами з ТОВ „Жемар".

У липні 2010 позивачем до складу податкового кредиту включено 105252,20 грн за взаємовідносинами з ПП „Агроера 2009" (а.с. 105,109,110).

Матеріалами справи підтверджено, що у податковій декларації за серпень 2010 року позивачем відображено 78609,17 грн. податкового кредиту за взаємовідносинами з ПП „Агроера -2009" (а.с. 96, 101, 102).

Разом з тим, ні під час перевірки, ні суду на спростування висновків податкового органу, позивачем не надано жодних первинних документів, які підлягали б оформленню у разі фактичного здійснення господарських операцій.

Натомість позивачем надано акт від 20 грудня 2010 року №1 з додатком, за змістом якого всі первинні документи за господарськими операціями за період з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року у кількості 15 папок знищені.

Проте, підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України покладає на платника податків обов'язок забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу платники податків зобов'язані забезпечити зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Позивач не мав правових підстав для знищення первинної бухгалтерської документації до закінчення встановленого законом 1095-денного строку для їх збереження. За умови їх дострокового знищення позивач повинен був повідомити про це податковий орган у п'ятиденний строк та відновити втрачені документи. Проте, доказів вчинення таких дій позивач суду не надав.

Посилання позивача на акт попередніх перевірок, зокрема акт від 15.12.2010р (а.с. 120-138), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такий акт містить лише узагальнені показники, без посилань на зміст господарських операцій з контрагентами та первинну документацію, що підтверджує ці операції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно та повно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі № 811/3023/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.04.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак