Справа № 2а-0870/10283/11
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року 14:30 Справа № 2а-0870/10283/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.

при секретарі судового засідання - Гайдай А.В.

за участю:

представників позивача: Демченко І.В., Бабій Є.В.

представника відповідача: Варьонова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запорізький хлібозавод №5»

до: Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі

про: скасування податкового повідомлення - рішення від 23.05.2011 №

ВСТАНОВИВ:

04.11.2011 Публічне акціонерне товариство «Запорізький хлібозавод №5» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі про скасування податкового повідомлення - рішення від 23.05.2011 №.

Ухвалою суду від 07.12.2011 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-0870/10283/11, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 21.11.2011. У судовому засіданні оголошувались перерви до 28.11.2011 та 05.12.2011.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 05.12.2011 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Зазначає, що перевірка проведена з порушенням норм Податкового кодексу України, які визначають підстави та порядок проведення перевірки платника податків. Вважає неправомірними висновки податкової про порушення позивачем п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 04.03.1997 №168/97-ВР, в результаті чого, на думку відповідача, підприємством безпідставно занижено податок на додану вартість в грудні 2010 року на суму 74 687 грн., оскільки право підприємства на податковий кредит підтверджується відповідними видатковими та податковими накладними та розрахунково-платіжними документами. Просить позов задовольнити.

Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у наданих запереченнях. Зазначає, що на порушення п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» від 04.03.1997 №168/97-ВР, ч.2 ст.205, ч.ч.1-3,5,6 ст.203, ч.ч.1,2 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України, підприємством безпідставно завищено податковий кредит на суму 74 687 грн. по операціям з ТОВ «Регіон Оіл», що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 74 687 грн. За результатами перевірки, відповідно до чинного законодавства, було прийняте податкове повідомлення - рішення про донарахування податкових зобов'язань. Вважає спірне рішення правомірним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Просить у задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі № 418 від 20.04.2011та згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі проведено документальну невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства» Запорізький Хлібозавод №5» з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Регіон Оіл» за період - грудень 2010 року, за результатами якої складений акт перевірки від 29.04.2011 №13/08-04/05465672.

Перевіркою встановлено, що між ПАТ «Запорізький хлібозавод №5» (покупець) та ТОВ «Регіон Оіл» (постачальник) було укладено договір від 23.12.2010 №530/06. За цим договором ТОВ «Регіон Оіл» зобов'язується передати ПАТ «Запорізький хлібозавод №5» зерно пшениці на умовах - EXW м.Запорожжя, вул.Зачиняєва, буд.113.

В акті перевірки вчинено запис, що сторонами по договору не здійснювались операції з перевезення товару на адресу: м.Запоріжжя, вул.Зачиняєва, 113. Згідно з наданими поясненнями наведеними у листі ПАТ «Запорізькій хлібозавод №5» від 04.04.2011 №04/267 поставка товару (зерна) здійснювалась силами постачальника на склад ДП «ДП «Агросервіс 2000», де в подальшому на підставі договору на переробку з ДП «ДП «Агросервіс 2000» зерно було перероблено в борошно. До перевірки також не було надано документів, які підтверджують операції з транспортування та перевезення на адресу ПАТ «Запорізькій хлібозавод №5» борошна від ДП «ДП «Агросервіс 2000».

Перевіркою встановлено, що ПАТ «Запорізький хлібозавод №5» включило до складу податкового кредиту 74 687 грн. ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Регіон Оіл».

Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі 22.03.11 отримано акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 22.03.2011 №173/2307/36977907, в якому зазначено про відсутність ТОВ «Регіон Оіл» за місцезнаходженням (адреса: 69050, м.Запоріжжя, вул.Радгоспна буд.28А, кв.23), Перевіркою декларацій з податку на прибуток встановлено відсутність балансової вартості запасів ТМЦ, основних фондів для фактичного здійснення господарської діяльності. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) про включення до ЄДРПОУ, підприємство фактично здійснює діяльність з оптової торгівлі паливом. Відповідно до даних «Системи співставлення податкової звітності ДПА України» встановлено взаємовідносини ТОВ «Регіон Оіл» з ТОВ «ІНТЕРСЕРВІСПЛЮС» (стан 10 - запит на встановлення місця знаходження (місця проживання)).

Також перевіркою ТОВ «ІНТЕРСЕРВІСПЛЮС» з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за період з 01.11.2010 по 31.12.2010 (акт від 22.03.2011 №1540/23-3/37182777) встановлено, що товариство сформувало податковий кредит за рахунок постачальників, які вели діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, та по яким угоди відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203, частин 1, 2 статті 215, частини 1 статті 216 ЦК України визнано нікчемними.

Перевіркою зроблено висновок, що укладений договір між ПАТ «Запорізькій хлібозавод №5» та ТОВ «Регіон Оіл» від 23.12.10 № 530/06 не спричинив реального настання правових наслідків і в порушення п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» ПАТ «Запорізький хлібозавод №5» завищило податковий кредит на 74 687 грн. ПДВ, що призвело до заниження на 74 687 грн. ПДВ.

Відповідач у запереченнях на позов зазначив, що в акті перевірки зроблена технічна помилка у зазначенні дати у одному із податкових/видаткових накладних, та актах прийому - передачі, замість зазначеної дати 22.12.2010 повинно бути зазначено 23.12.2010.

За результатами перевірки Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі винесене податкове повідомлення - рішення від 23.05.2011 №, яким визначено позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість: 74 687 грн. - основний платіж, 18 671 грн. 75 коп. - штрафні фінансові) санкції.

Податкове повідомлення - рішення № від 23.05.2011 оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку відповідно до ст.56 Податкового кодексу України.

Скарги підприємства були залишені без задоволення, спірне податкове повідомлення - рішення в процесі адміністративного оскарження не змінювалось.

Не погодившись з винесеним рішенням позивач оскаржив податкове повідомлення - рішення до суду.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку рішенню відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо підстав та порядку проведення перевірки.

Податковим кодексом України визначені умови для виходу фахівців податкового органу на документальну позапланову невиїзну перевірку, а саме це регулюється п.п.79.1, 79.2 ст.79 Податкового кодексу України:

- п.79.1 документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом;

- 79.2 документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- 78.1.1. за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

У даному випадку це:

- акт №173/2307/36977907 від 22.03.2011, наданий ДПІ у Комунарівському районі м.Запоріжжя;

- акт №1540/23-3/37182777 від 22.03.2011, наданий ДПІ у м.Івано-Франковськ.

У даному випадку це невиїзна позапланова перевірка, яка була оформлена наказом від 20.04.2011 за №418. Також податковою направлено лист - повідомлення позивачеві щодо проведення позапланової невиїзної перевірки від 20.04.2011 №2/08-04, лист було отримано позивачем 27.04.2011 про що свідчить відривна квитанція про отримання листа, копія листа, та відривна квитанція додається до заперечення.

Отже, суд вважає, що порядку проведення перевірки з боку відповідача порушено не було.

Щодо встановлених податковою порушень.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Це означає, що правочин є нікчемним, якщо це прямо обумовлено в Законі.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України загальною підставою недійсності правочину є недотримання в момент укладення правочину вимог частин 1-3, 5 і 6 ст.203 ЦК України (яка встановлює умови дійсності правочинів).

Спеціальні підстави (статті 218-235 ЦК України) конкретизують застосування загальних умов, встановлюючи особливості порядку визнання правочину недійсним.

В п.18 постанови № 9 від 06.11.2009 Пленум Верховного Суду України зазначив: перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Окрім цього Пленум зазначив також, що при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

В разі, якщо контрагент підприємства порушив законодавство при нарахуванні та сплаті своїх податкових зобов'язань, відповідальність за це несе виключно він, можливості покладення відповідальності на інших осіб законодавством України не тільки не передбачено, але прямо заборонено.

Таким чином, несплата податків однією із сторін правочину чи шляхом їх приховування не є підставою для висновку про нікчемність правочину.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 за №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) плат ником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, про тягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності плат ника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в не оборотні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господар ської діяльності платника податку.

Відповідно до пп.7.4.4 ст.7 Закону якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Як було встановлено матеріалами справи, зерно пшениці купувалось для його переробки в борошно, яке використовується підприємством позивача для випічки хліба, що є основною діяльністю підприємства. Фактів використання зазначеного зерна з іншою метою, поза межами господарської діяльності підприємства, актом перевірки не встановлено.

Пред'явлені до перевірки та надані у судовому засіданні документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право позивача на включення до податкового кредиту та до складу своїх валових витрат вартості придбаних товарів, що у подальшому були використані при здійсненні господарської діяльності.

В акті перевірки зазначено про відсутність у підприємства довіреностей на одержання ТМЦ і товарно-транспортних накладних.

Проте, і в запереченнях, і в скаргах підприємство пояснювало, що цих документів у нього бути не може. Довіреності на отримання ТМЦ залишаються у постачальника товарів, зерно завозилось продавцем безпосередньо на млин, отримувачем зерна за договором визначено ДП «ДП Агросервіс 2000» (власник млина), отже підприємство не було учасником відносин з його перевезення.

На прохання позивача ДП «ДП «Агросервіс 2000» надало завірені копії документів щодо перевезення та зберігання зерна. Ці документи додавались до скарги до ДПА України, проте залишені без уваги.

Відповідно до п.2.16, 2.35 розд.1 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних і зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 №661, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.11.2008 за №1111/15802, сертифікований зерновий склад при прийнятті зерна на зберігання оформляє складську квитанцію, перший примірник якої надає поклажедавцю.

Відповідно до п.1.2, 1.5, 1.11 розд.5 цієї ж Інструкції при відпуску зерна по закінченню зберігання поклажедавець повертає оригінал складської квитанції зерновому складу, і на ньому робиться зерновим складом відмітка про погашення. Зерновий склад повинен забезпечити зберігання погашених оригіналів складських квитанцій протягом трьох років.

Таким чином, на момент проведення перевірки у позивача вже не могло бути складської квитанції, так як зберігання зерна на цей час вже було припинено, зерно перероблено на борошно, складська квитанція передана зерновому складу і погашена.

Копії складських квитанцій на прохання позивача були надані йому ДП «ДП Агросервіс 2000» та надані податковим органам в процесі адміністративного оскарження.

Таким чином, позивачем були надані на перевірку всі первинні документи, які мають знаходитись у платника податків за наслідками тих господарських операцій, які розглядаються. Твердження відповідача про відсутність у позивача таких документів нормативно не підтверджено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 23.05.2011 №.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький хлібозавод №5» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі про скасування податкового повідомлення - рішення від 23.05.2011 № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі від 23.05.2011 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький хлібозавод №5» (вул.Новобудов, буд.6, м.Запоріжжя, 69076, ) 28 (двадцять вісім) грн. 23 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий

Постанова складена у повному обсязі 09.12.2011