Справа № 591/76/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 р. Справа № 591/76/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

12 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 45-47), просить:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (далі по тексту - відповідач, УПФУ в м. Сумах) від 18.07.2014 року № 6538 про призначення йому пенсії за віком з 16.07.2014 року в розмірі 1157,30 грн.;

- зобов'язати УПФУ в м. Сумах провести перерахунок та виплату з 16.07.2014 року його пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії відповідач порушив вимоги Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV), та безпідставно взяв при визначені заробітної плати для обчислення пенсії середньомісячну заробітну плату в Україні за 2007 рік, а не за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах № 6538 від 18.07.2014 року про призначення з 16.07.2014 року пенсії за віком ОСОБА_1 в розмірі 1157 гривень 30 коп.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах провести перерахунок та виплату з 16.07.2014 року пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

У відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1. на оплату судового збору та правової допомоги, з Державного бюджету України на користь позивача стягнуто 2.073,08 грн.

Судове рішення вмотивоване відсутністю підстав для прийняття відповідачем рішення про переведення позивача з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком). Судом зазначено, що оскільки позивач з грудня 2006 року не отримував пенсії, відмовившись від пенсії за вислугу років, а пенсія за віком йому була призначена лише в 2014 році, положення постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 23.04.2012 року не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами у справі з моменту звернення позивача до УПФУ, тобто з 16.07.2014 року. Таким чином, відповідно до вимог, у позивача виникло право на отримання пенсії за віком з 16.07.2014 року, і відповідач повинен був обрахувати її розмір у відповідності до вимог закону станом на момент виникнення даних правовідносин, тобто у відповідності до положень ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії відповідач повинен був застосувати середню заробітну плату в середньому на одну застраховану особу по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2011, 2012, 2013 роки.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заявник вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги положення ст. 45 Закону № 1058-IV , згідно з якими при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», вважає обґрунтованим застосування в 2014 році при поновленні пенсії за віком коефіцієнта 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга УПФУ задоволенню підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що протоколом УПФУ в м. Сумах № 40124 від 27.10.2006 року позивачу відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була призначена пенсія за вислугу років з 05.10.2006 року в розмірі 481,41 грн., яку він отримав за жовтень та листопад 2006 року (а.с. 9).

30.11.2006 року позивач звернувся до УПФУ в м. Сумах з заявою про закриття пенсійної справи та відмову від пенсії за вислугу років з 01.12.2006 року, оскільки з 05.10.2006 року працевлаштовується за спеціальністю (а.с. 21-22, 41).

Розпорядженням УПФУ в м. Сумах від 22.12.2006 року виплата пенсії ОСОБА_1 припинена з 01.12.2006 року, особовий рахунок НОМЕР_1 закритий у зв'язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугою років (а.с. 76).

10.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сумах з заявою про призначення йому пенсії за віком. Розпорядженням від 18.07.2014 року № 6538 позивачу була призначена пенсія за віком в розмірі 1157,30 грн.(а.с. 13).

Не погодившись з розміром призначеної пенсії, 18.12.2014 року позивач звернувся до управління ПФУ в м. Сумах із письмовою заявою (а.с. 7).

З наданої УПФУ в м. Сумах відповіді від 29.12.2014 року № 596/к вбачається, що розрахунок заробітної плати (доходу) для призначення пенсії за віком проведений відповідачем відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік, в розмірі 1197,91 грн. (за повний 2007 рік), оскільки середня заробітна плата за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, визначена в частині другій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови набуття не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії (а.с. 8).

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що ст. 2 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до ст. 7 цього Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Таким чином, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Абзацом першим п. 16 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону N 1788-XII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим п. 16 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV положення Закону N 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Судом встановлено, що з 05.10.2006 року позивач набув право на пенсію за вислугу років згідно із ст. 55 Закону № 1788-XII. Відповідно до положень ст. 49 Закону N 1058-IV з 22.12.2006 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена, у зв'язку із зарахуванням останнього після призначення пенсії за вислугу років на роботу.

10.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з проханням призначити йому пенсію за віком, оскільки він досягнув віку, встановленого ч. 1 ст. 26 Закону N 1058-IV, і продовжував працювати.

Згідно із ст. 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Разом з тим, у позивача було відсутнє право вибору різних державних пенсій - за вислугу років чи за віком, оскільки рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років пенсійним органом було прийнято ще у 2006 році і це рішення на час звернення позивача до УПФУ у 2014 році не було скасовано чи змінено.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного Фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого Міністерством юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, з наступними змінами, визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Як вбачається з заяви позивача ОСОБА_1 до УПФУ від 10.07.2014 року (Додаток 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пункт 4.1 розділу ІV) спочатку позивач визначив в заяві прохання перевести його з одного виду пенсії на інший, зазначивши про те, що пенсія за вислугу років йому призначалась (а.с. 74). Цією ж заявою позивач просив провести підрахунок його заробітної плати на підставі даних відділу персоніфікованого обліку автоматизованим способом.

Таким чином, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10.07.2014 року пенсійним органом мало вирішуватися і фактично вирішено питання про переведення позивача з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком).

Відповідно до абзаців першого та другого ч. 3 ст. 45 Закону N 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Із зазначеної норми Закону випливає, що застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, при визначені заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (ст. 40 Закону N 1058-IV) можливо лише за наявності згоди (бажання) особи, яка звернулась до пенсійного органу.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що пенсійний орган з'ясовував таке бажання позивача. В свою чергу, позивач ОСОБА_1 зазначену обставину спростовує.

Частиною 1 ст. 40 Закону N 1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону N 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача № 6538 від 18.07.2014 року в частині визначення розміру пенсії ОСОБА_1. в сумі 1157,30 грн., оскільки в алгоритмі розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії позивача пенсійним органом не був врахований показник «Зс».

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції фактично про необхідність зобов'язання відповідача визначити заробітну плату (дохід) позивача для обчислення пенсії у відповідності до алгоритму (формули), наведеного ч. 2 ст. 40 Закону N 1058-IV; здійснити з часу призначення позивачу пенсії за віком належний перерахунок пенсії та провести виплати донарахованих сум, у тому випадку, якщо внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії позивача збільшиться.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Закон N 1058-IV з моменту набрання ним чинності регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (ст. 5). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим нормативно-правовим актом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Таким чином, у відповідача при визначенні розміру пенсійних виплат ОСОБА_1 були відсутні підстави для застосування положень ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», що прийнята урядом держави з метою забезпечення послідовного впровадження державної соціальної політики щодо підвищення стандартів життя.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги УПФУ та про необхідність зміни постанови Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2015 року з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, виключивши із мотивувальної частини судового рішення судження суду про відсутність підстав для переведення позивача ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, оскільки при правильному по суті вирішенні справи судом помилково застосовані норми матеріального права; та зміни розподілу судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 198 , 201 ч. 1 п. 1, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах - задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2015 року - змінити шляхом виключення із мотивувальної частини судження суду про відсутність у Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах підстав для переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший.

В іншій частині постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2015 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 квітня 2015 року.