Справа № 813/324/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року № 813/324/15

зал судових засідань № 8

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3;

представників відповідача Шевчук І.З., Бадюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій, -

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Шевченківському районі м.Львова), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 26.02.2015 року просить скасувати:

- податкові повідомлення-рішення № /14499 від 26 вересня 2014 року, №/790 від 18 грудня 2014 року;

- рішення №/14501 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 вересня 2014 року, Рішення № /17037 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 листопада 2014 року;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2014 року № Ф-2649-25, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 листопада 2014 року № /17036, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 лютого 2015 року № Ф-2649-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорювані рішення прийнято відповідачем на підставі помилкових і необґрунтованих висновків, викладених в Акті перевірки № 412/98/13-07/17-02/НОМЕР_1 від 15 вересня 2014 року щодо заниження чистого оподаткованого доходу, в результаті чого податковим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2011 - 2013 роки в сумі 5 555,11 гривень, щодо заниження розміру бази нарахування єдиним внеском за 2011 - 2013 роки, тому донараховано сплату єдиного внеску на суму 9 427,65 гривень та 1 977,91 гривень, а також щодо завищення складу податкового кредиту за 2011 - 2013 роки, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 7 651,00 гривня.

Позивач з такими висновками не погоджується, оскільки вважає, що вказані рішення відповідача ґрунтуються на непідтверджених висновках ревізора про безпідставне включення позивачем до складу валових витрат за 2011 - 2013 роки всіх придбаних ним у ТзОВ «Акку-енерго» акумуляторів.

Позивач вважає, що відповідач не надав належної оцінки втраті ним Книги обліку доходів, що зумовило неможливість надання позивачем під час проведення перевірки в вересні 2014 року об'єктивної та повної інформації по залишках товарно-матеріальних цінностей станом на 31 грудня 2013 року. Разом з тим, продовжує позивач, долучені до матеріалів справи документи повністю спростовують висновки податкового органу, а тому прийняті податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідач заперечив позов повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.116-117). Зазначив, що перевіркою встановлено, що за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року постачальником товару (акумуляторів) ФОП ОСОБА_1 було ТзОВ «Акку-Енерго». За період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 придбано 376 акумуляторів в ТзОВ «Акку-Енерго», а реалізовано 129 штук. Відповідно до довідки та пояснення ФОП ОСОБА_1, що надані ним при перевірці, відсутність на залишках акумуляторів станом на 31 грудня 2013 року позивач пояснити не може. На підставі наведеного відповідач вважає, що висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Податкового кодексу України є обґрунтованими і прийняті на їх основі податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є правомірними.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченні на адміністративний позов, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця 22 листопада 2000 року за № 3617-3, РНОКПП НОМЕР_1. На податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Мін доходів у Львівській області перебуває з 22 листопада 2000 року за № 5367. Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом від 23 лютого 2004 року № 72089422. Видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є тиражування звуко-, відеозаписів і програмного забезпечення.

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області в період з 18 серпня 2014 року по 01 вересня 2014 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, а також з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Термін проведення перевірки продовжено до 02 вересня 2014 року відповідно до наказу ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 02 вересня 2014 року № 657 терміном на 5 робочих днів.

За результатами перевірки складено Акт № 412/98/13-07/17-02/НОМЕР_1 від 15 вересня 2014 року (далі - Акт перевірки).

У висновках Акта перевірки відповідач зазначив про порушення позивачем наступних вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України):

- п. 164.1.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині заниження чистого оподаткованого доходу, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 5 555,11 гривень, а саме: за 2011 рік - 1 262,80 гривень, за 2012 рік - 1 684,50 гривні, за 2013 рік - 2 607,81 гривень;

- п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України в частині завищення складу податкового кредиту за 2011 - 2013 роки в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 13 388,00 гривень, в тому числі по періодах: квітень 2011 року на суму 227,00 гривень, травень 2011 року на суму 2 610,00 гривень, липень 2011 року на суму 398,00 гривень, серпень 2011 року - 760,00 гривень, вересень 2011 року - 167,00 гривень, жовтень 2011 року - 1 266,00 гривень, листопад 2011 року - 514,00 гривень, грудень 2011 року - 176 гривень, листопад 2012 року - 3 428,00 гривень, серпень 2013 року - 2,00 гривні, вересень 2013 року - 953,00 гривні, жовтень 2013 року - 1 607,00 гривень, листопад 2013 року - 1 246,00 гривень;

- п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6, ст. 7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внесу на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року, внаслідок чого донараховано єдиний соціальний внесок в сумі 9 427,65 гривень;

- п. 10 ст. 177 Податкового кодексу України, за неведення Книги обліку доходів та витрат.

На підставі Акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № /14499 від 26 вересня 2014 року, яким донараховано сплату податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5 555,11 гривень та штрафні санкції в розмірі 1 388,77 гривень.

- податкове повідомлення-рішення № /790 від 18 грудня 2014 року, яким донараховано сплату податку на додану вартість в розмірі 7 651,00 гривень та штрафні санкції в розмірі 1 912,75 гривень.

- Рішення № /14501 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26 вересня 2014 року, яким донараховано сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 427,65 гривень та штрафні санкції в розмірі 471,38 гривня.

- Рішення № /17037 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 листопада 2014 року, яким донараховано сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1 977,91 гривень та штрафні санкції в розмірі 690,57 гривень.

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 листопада 2014 року №/17036, якою вимагається сплатити недоїмку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1 977,91 гривень та штраф в розмірі 690,57 гривень.

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2014 року № Ф-2649-25, якою вимагається сплатити недоїмку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 427,65 гривень та штраф в розмірі 471,38 гривень.

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 лютого 2015 року № Ф-2649-25, якою вимагається сплатити недоїмку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 12 096,13 гривень та штрафні санкції в розмірі 471,38 гривень.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Статтею 138 ПК України визначено склад витрат та порядок їх визнання, так, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п.п. 138.2, 138.11 цієї статті, п.п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст.ст. 142, 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат. п. 138.4. вказаної статті визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Щодо оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності ПК України містить наступні нормативні положення.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавством пов'язує реалізацію права платника на податковий кредит та на формування валових витрат.

З наведених законодавчих положень вбачається, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку. При здійсненні платником податків господарської діяльності його витратами визнається вартість придбаних та реалізованих товарів протягом звітного періоду, і тільки такі витрати дозволяють останньому зменшити оподаткований в такому звітному періоді дохід.

Щодо організаційно-правових засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції від 08 липня 2010 року (далі - ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску»).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пункт 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», встановлює, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не може бути менше розміру мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З огляду на цю вимогу Закону, фізична особа - підприємець, що обрала загальну систему оподаткування, нараховує та сплачує єдиний внесок за умови отримання у звітному періоді доходу (прибутку).

З огляду на вказані вимоги закону, при вирішенні спору суд виходить з такого.

ФОП ОСОБА_1 протягом 2011 - 2013 років з метою здійснення господарської діяльності придбав у ТзОВ «Акку-Енерго» 391 акумулятор, з яких 129 на суму 28553,82 грн. було реалізовано у період, який перевірявся відповідачем, що підтверджується прихідними та розхідними податковими накладними (а.с.76-105), з яких, 128 акумуляторів було використано позивачем у господарській діяльності, що підтверджується актами на списання товарно-матеріальних цінностей, податковими накладними.

Станом на 31 грудня 2013 року в залишку мало бути 134 акумулятори, а не 2, як зазначено в Акті перевірки, при цьому така кількість акумуляторів була визначена ревізором на підставі довідки та пояснення ФОП ОСОБА_1 від 08 серпня 2014 року про неможливість надання ним пояснень щодо залишків товарно-матеріальних цінностей (акумуляторів) станом на 31 грудня 2013 року.

Саме вказана вище розбіжність у кількісних показниках залишку товару та неможливість надання платником податків об'єктивної інформації щодо цих залишків на 31 грудня 2013 року зумовила донарахування відповідачем до сплати ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного внесу та штрафних санкцій.

В судовому засіданні позивач пояснив, що неможливість повідомити при проведенні перевірки точну кількість акумуляторів пояснюється втратою ним Книги обліку доходів і витрат та зберіганням товару за межами офісного приміщення, про що він повідомляв ревізора при проведенні перевірки. Оскільки, саме в Книзі обліку доходів і витрат містяться відомості щодо обліку залишку товару на початок і кінець звітного періоду, то її відсутність під час перевірки зумовила об'єктивну неможливість у позивача оперативно повідомити необхідну податковому органу інформацію щодо залишків товару станом на 31 грудня 2013 року. За умови відновлення Книги обліку, можна було б встановити залишки товарів станом на 31 грудня 2013 року, що б підтвердило правильність ведення позивачем податкового обліку доходів і витрат, податкової звітності та повноту сплати ним податків, а також заперечило б висновків податкового органу щодо включення ним до витрат у 2011 - 2013 роках всіх придбаних в цей період у ТзОВ «Акку-Енерго» акумуляторів.

Представник відповідача заперечив позицію позивача та пояснив, що висновки перевірки базуються на аналізі банківських виписок за період 2011 - 2013 років та письмових пояснень платника податків щодо залишків товару станом на 31 грудня 2013 року, тому рішення податкового органу законні, а твердження позивача щодо продажу залишків акумуляторів протягом 2014 - 2015 років та підтверджуючі це документи не можна брати до уваги, оскільки, господарська діяльність позивача у цей період не була предметом перевірки.

З приводи цих обставин, суд зазначає наступне.

Під час проведення перевірки було встановлено втрату Книги обліку доходів і витрат, що підтверджується Актом перевірки та визнається сторонами.

Суд встановив, що подані позивачем докази продажу спірних акумуляторів протягом 2014 - 2015 років є належними, відповідають вимогам ПК України та свідчать про відсутність в його діях порушень податкового законодавства щодо повноти нарахування та сплати податків, оскільки, ці господарські операції оподатковуються податком на додану вартість відповідно до ст.187.1 ПК України, податком на доходи фізичних осіб відповідно 177.1 ПК України та нараховується єдиний внесок відповідно п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» у наступних після перевірки звітних періодах.

Факти, на які покликався позивач як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в матеріалах справи та в судовому засіданні, відповідач їх не спростував та правомірності своїх дій у відповідності до ст. 71 КАС України не довів.

Оцінюючи оскаржувані рішення відповідача, суд вважає, що такі прийняті необґрунтовано, без урахування всіх обставин справи, а відтак підлягають скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/14499 від 26 вересня 2014 року.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/790 від 18 грудня 2014 року.

4.Визнати протиправним та скасувати Рішення № /14501 від 26 вересня 2014 року про застосування штрафних санкцій.

5.Визнати протиправним та скасувати Рішення № /17037 від 10 листопада 2014 року про застосування штрафних санкцій.

6.Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 листопада 2014 року № /17036.

7.Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2014 року № Ф-2649-25.

8.Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 лютого 2015 року № Ф-2649-25.

9.Стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 182,70 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 06 квітня 2015 року.

Cуддя Братичак У.В.