Справа № 802/111/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/111/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

31 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Кравчука М.О.,

представника відповідача: не з'явився,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

третіх сторін: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Шар" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом фермерського господарства "Шар" до реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерського господарства "Агродвір "Бродецьке", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерського господарства "Агродвір "Бродецьке", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник фермерського господарства "Агродвір "Бродецьке" заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року - без змін.

Треті особи підтримали доводи апеляційної скарги позивача та просили суд задовольнити її у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін та третіх осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі поданих 26.05.2014 року та 13.11.2014 року документів реєстраційною службою Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області прийнято рішення від 26.05.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке», а також рішення від 13.11.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке».

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушення прав та інтересів позивача безпосередньо оскаржуваними рішеннями, підстави для надання оцінки правомірності оскаржуваних рішень за результатами розгляду позовної заяви ФГ «Шар» відсутні. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов'язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами ч. 1 ст. 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналіз положень ч. 1 ст. 2 КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно правових відносинах позивача із відповідачем (суб'єктом владних повноважень), при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Як зазначалося ФГ «Шар» оскаржує рішення про державну реєстрацію змін відомостей про засновників юридичної особи - Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке», що пов'язано із внесенням змін до статуту саме ФГ «Агродвір «Бродецьке».

Слід звернути увагу, що оскаржувані рішення за своєю правовою природою є ненормативними актами індивідуальної дії, які породжують правові наслідки лише для ФГ «Агродвір «Бродецьке», а не позивача у справі.

Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України) вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Таким чином, враховуючи, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію змін відомостей про засновників юридичної особи породжують лише зміни у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації відносно ФГ «Агродвір «Бродецьке», суд дійшов висновку, що такі рішення відповідача безпосередньо не змінюють правовий стан позивача у справі. Більше того, представником позивача у судовому засіданні суді першої інстанції зазначено, що мотивом звернення до суду із даним позовом стали конфліктні відносини, які склалися у позивача із ФГ «Агродвір «Бродецьке» після реєстрації зміни засновників.

Отже, з огляду на те, що позивач із відповідачем безпосередньо у публічно - правові відносини не вступав, а оскаржувані рішення жодним чином не порушують право або законний інтерес позивача саме у сфері публічно - правових відносин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ФГ «Шар» про визнання їх протиправними та скасування.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить в тому числі і мотиви, які свідчать про незаконність оскаржуваних рішень. Проте, суд не вбачає підстав для детального аналізу та спростування кожного із таких доводів, виходячи із того, що як зазначено вище, оскаржувані рішення не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача у публічно - правових відносинах. Водночас визначальним же при прийнятті рішення у справі є встановлення судом того, що спірні рішення, які є актами індивідуальної дії, позивача не стосуються. Крім того, між позивачем та відповідачем не виникали спірні правові відносини у сфері управління. Тому, правова оцінка оскаржуваних рішень з точки зору їх правомірності може бути надана судом лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цими рішеннями. Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, зокрема у справі № 21-1115во10.

Також, щодо забезпечення такого критерію як обґрунтованість постанови суду в контексті порушених у позовній заяві доводів, суд зазначає і наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у п. 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фермерського господарства "Шар" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.