Справа № 826/18285/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Головного управління регіональної статистики у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, арбітражний керуючий ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Головного управління регіональної статистики у м. Києві, в якому просить:

- зобов'язати заступника начальника Головного управління регіональної статистики Пацюк Н. Б. надати інформацію з ЄДРПОУ;

- стягнути з заступника начальника Головного управління регіональної статистики Пацюк Н. Б. витрати на правову допомогу та судовий збір.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано Головне управління регіональної статистики повторно розглянути запит арбітражного керуючого ОСОБА_3 № 23/2-б від 02.10.2014 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Головного управління регіональної статистики у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.10.2014 року постановою Господарського суду м. Києва по справі № 23/2 визнано банкрутом ЗАТ «Авіакомпанія «А.Т.І.» та відкрита ліквідаційна процедура, по якій ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до відповідача про надання інформації з ЄДРПОУ про те, в яких суб'єктах господарської діяльності значиться засновником підприємство-банкрут.

Листом Головного управління регіональної статистики № 23-07/2320-3 від 29.10.2014 року позивачу було повідомлено про те, що ЗАТ «Авіакомпанія «А.Т.І.» є засновником ТОВ Туристична фірма «СКІФ ТУР», ТОВ «КАРГО-СЕРВІС» та ДЧ «АТІ-ЧЕРКАСИ».

З метою вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, позивачем було надіслано запит про надання інформації з ЄДРПОУ про те, в яких суб'єктах господарської діяльності значаться засновниками наступні підприємства: ТОВ Туристична фірма «СКІФ ТУР», ТОВ «КАРГО-СЕРВІС», ДЧ «АТІ-ЧЕРКАСИ». Відповідач у листі № 23-07/2455-2 від 18.11.2014 року відмовив позивачу у наданні інформації, обґрунтовуючи свою відповідь тим, що згідно вимог законодавства користувачам ЄДРПОУ не надається інформація про засновників суб'єктів господарської діяльності.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги прийшов до висновку, що відповідь надана у листі Головного управління регіональної статистики від 18.11.2010 року № 23-07/2455-2 суперечить нормативно-правовим актам, що регулюють спірні правовідносини, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові основи діяльності арбітражного керуючого при здійсненні ліквідаційної процедури встановлюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Частиною 2 ст. 4 встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Виходячи з положень ч.2 ст.41 та ч.1 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з метою здійснення своїх повноважень вживає заходи спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, що дає йому право, зокрема, отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційних запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру.

При цьому, правові відносини в галузі державної статистики, права і функції органів державної статистики, організаційні засади здійснення державної статистичної діяльності з метою отримання всебічної та об'єктивної статистичної інформації щодо економічної, соціальної, демографічної та екологічної ситуації в Україні та її регіонах і забезпечення нею держави та суспільства регулює Закон України від 17.09.1992 № 2614-XII "Про державну статистику".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону державна статистика - централізована система збирання, опрацювання, аналізу, поширення, збереження, захисту та використання статистичної інформації; державна статистична діяльність - сукупність дій, пов'язаних з проведенням державних статистичних спостережень та наданням інформаційних послуг, спрямована на збирання, опрацювання, аналіз, поширення, збереження, захист та використання статистичної інформації, забезпечення її достовірності, а також удосконалення статистичної методології;

Згідно ст. 10 Закону України "Про державну статистику" єдиний державний реєстр підприємств і організацій України (ЄДРПОУ) - автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про всіх юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за межами України.

Створення і ведення Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, розроблення організаційних і методологічних принципів його функціонування забезпечуються органами державної статистики.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, які створюють та ведуть реєстри та інформаційні бази даних щодо юридичних осіб, безкоштовно надають органам державної статистики інформацію, необхідну для формування та актуалізації Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 118 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (далі - Положення).

Відповідно до п. 17 Положення дані, що містяться в Реєстрі, є відкритим та загальнодоступними, за винятком тих, що стосуються виробничих і фінансово-економічних показників діяльності суб'єктів та ідентифікаційних номерів фізичних осіб - платників податків.

Так, на виконання п. 18 Положення Держстатом затверджено Положення про порядок і умови користування даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 28.11.2005 року № 386 (далі - Положення про порядок та умови користування ЄДРПОУ).

Пунктом 3 Положення про порядок та умови користування ЄДРПОУ встановлено, що користувачами Реєстру є юридичні особи (їх уповноважені представники при наявності належно оформленого підтвердження наданих їм повноважень) та фізичні особи, які подали письмовий запит про надання відомостей з Реєстру.

Так, судом першої інстанції встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_3, здійснюючи ліквідаційну процедуру та пошук майна підприємства-боржника направив відповідачу запит № 23/2-б від 02.10.2014 року щодо отримання відомостей про те, в яких суб'єктах господарської діяльності значиться засновником ЗАТ «Авіакомпанія «А.Т.І.» та копію рішення Господарського суду м. Києва по справі № 23/2, що підтверджувало його повноваження.

На запит було отримано лист Головного управління регіональної статистики від 29.10.2014 № 23-07/2320-3 щодо запитуваної інформації та надано відповідь, що ЗАТ «Авіакомпанія «А.Т.І» значиться засновником ТОВ Туристична фірма «СКІФ ТУР», ТОВ «КАРГО-СЕРВІС» та ДЧ «АТІ-ЧЕРКАСИ».

На цій підставі, позивач направив запит № 23/2-б від 02.10.2014 року щодо отримання відомостей про те, в яких суб'єктах господарської діяльності значиться засновником підприємства ТОВ Туристична фірма «СКІФ ТУР», ТОВ «КАРГО-СЕРВІС» та ДЧ «АТІ-ЧЕРКАСИ».

Відповідач листом від 18.11.2010 року № 23-07/2455-2 відмовив в наданні такої інформації користувачу ЄДРПОУ.

Відповідач відмовляючи в наданні запитуваної інформації посилається на ту обставину, що запитувана позивачем інформація є конфіденційною.

При цьому, відповідач посилається на те, що пунктом 4 Положення про порядок і умови користування даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України не передбачено надання інформації щодо засновників суб'єктів господарської діяльності. Повна інформація з ЄДРПОУ може бути надана на запит користувача тільки у випадку, коли він запитує інформацію стосовно себе.

Однак, посилання представника відповідача на ту обставину, що витребувані позивачем дані належать до конфіденційної інформації колегія суддів не приймає до уваги зважаючи на наступне.

Згідно пункту «б» частини 1 статті 4 Закону України «Про державну статистику» юридичні особи належать до суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону

Статтею 18 Закону України «Про державну статистику» визначені основні права і обов'язки респондентів.

Респонденти мають право знати, які первинні дані про них збираються у процесі статистичних спостережень, з якою метою, як, ким і з якою метою будуть використовуватися. Респонденти зобов'язані безкоштовно (за винятком проведення окремих вибіркових обстежень фізичних осіб або сукупностей таких осіб, за участь у яких респонденти отримують грошову компенсацію за витрату часу) в повному обсязі за формою, передбаченою звітно-статистичною документацією, у визначені строки подавати органам державної статистики достовірну інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, і дані бухгалтерського обліку. Склад, обсяги та методологія розрахунків показників, адреси і строки подання статистичної інформації, зазначені у звітно-статистичній документації, є обов'язковими для всіх респондентів і не можуть бути змінені без відповідного дозволу органів державної статистики.

За правилами ст. 19 Закону України "Про державну статистику", органи державної влади мають право на зведену знеособлену статистичну інформацію.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про державну статистику" первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також адміністративні дані щодо респондентів, отримані органами державної статистики від органів, що займаються діяльністю, пов'язаною із збиранням та використанням адміністративних даних, є конфіденційною інформацією, яка охороняється Законом і використовується виключно для статистичних цілей у зведеному знеособленому вигляді.

Поширення статистичної інформації, на підставі якої можна визначити конфіденційну статистичну інформацію щодо конкретного респондента, забороняється.

Статистична інформація, отримана органами державної статистики у процесі статистичних спостережень, не може вимагатися органами державної влади, посадовими особами з метою використання для прийняття рішень до конкретного респондента.

За змістом ст. 22 Закону України "Про державну статистику", статистична інформація, яка дозволяє прямо чи опосередковано встановити конкретного респондента або визначити первинні дані щодо нього, може бути поширена за згодою цього респондента і відповідно до погоджених з ним умов, або якщо вона отримана із загальнодоступних джерел.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що витребувана позивачем інформація віднесена до конфіденційної.

Також, будь-яких даних про не надання згоди резидентом на поширення інформації у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надано.

Статтею 24 Закону України "Про державну статистику" передбачено, що порядок і умови надання органам державної влади, органам місцевого самоврядування, іншим юридичним, а також фізичним особам статистичної інформації за запитами встановлюються згідно із Законом України "Про інформацію" та цим Законом.

Також, слід зазначити, що арбітражний керуючий здійснює свою діяльність на професійній основі. Законодавством йому окремо надано право отримувати необхідну інформацію з державних реєстрів для належного проведення ліквідаційної процедури шляхом направлення офіційних запитів.

Арбітражний керуючий виступає як службова особа підприємства-боржника, а тому має право на отримання інформації, що може сприяти виявленню майнової частки у статутному капіталі інших підприємств.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідь надана у листі Головного управління регіональної статистики від 18.11.2010 року № 23-07/2455-2 суперечить нормативно-правовим актам, що регулюють спірні правовідносини, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачем не виконано.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління регіональної статистики у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 09 квітня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.