Справа № 438/1836/14-а
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року № 438/1836/14-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сагайдак Д.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ДКП «ЖЕК №1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності щодо реєстрації місця проживання за адресою фактичного проживання по АДРЕСА_1 та про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що як випливає з положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» сама реєстрація місця проживання носить заявочний характер та здійснюється на підставі заяви особи, тобто заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. В той же час, продовжує позивач, не провівши реєстрацію на підставі наданих мною документів, які передбачені законом, та вимагаючи надання додаткових документів, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та діяв не у законний спосіб.

Позивач дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити з викладених підстав.

Представник відповідача, зазначив, що відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не представлено документу, який підтверджують право на проживання в житлі.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Позивач неодноразового звертався до органів Державної міграційної служби у Львівській області із заявами від 14.20.1014 року та від 28.10.2014 року про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, позивачу відмовилось у здійсненні такої реєстрації.

Дані обставини не заперечуються сторонами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, з наступними змінами та доповненнями, для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.

Частиною 1 статті 65 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Як передбачено п.2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року за № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, документи, що підтверджують, зокрема, право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.

Судом встановлено, що жодного із вищезазначених документів, що підтверджують право на проживання в житлі за адресою АДРЕСА_1 позивачем до територіального підрозділу ДМС України не було надано.

Також, не було надано згоди на реєстрацію місця проживання іншими особами, які зареєстровані за вищевказаною адресою.

З врахуванням наведених положень ч.2 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.2.2 згаданого Порядку, не може вважатись протиправною відмова у здійсненні реєстрації, у зв`язку із відсутністю згоди всіх осіб, зареєстрованих за адресою АДРЕСА_2 , оскільки суб`єкт владних управлінських функцій діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та наведених норм законодавства.

При цьому, судом не можуть братись до уваги докази в підтвердження обставин фактичного проживання позивача за зазначеною адресою, оскільки такі документи не передбачені наведеними нормами законодавства, як необхідні для здійснення реєстрації місця проживання.

Отже, судом не встановлено обставин протиправності дій при відмові у реєстрації місця проживання позивача.

Як наслідок, за умови відсутності протиправних дій зі сторони суб`єкта владних управлінських функцій, немає правових підстав для задоволення позову в частині спонукання до вчинення дій.

За таких обставин, суд вважає позов необґрунтованим, а тому в його задоволенні належить відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 квітня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк