Справа № 308/1900/15-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1900/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Товтін Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ МВС України в Закарпатській області Місарош Романа Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ МВС України в Закарпатській області Місарош Р.В. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Посилається на те, що 09.01.2015 р., о 10.55 год., рухаючись на автомобілі Хюндай Н-200, н/з НОМЕР_1, по вул. Заньковецькій, він побачив у дзеркалі заднього виду автомобіль ДАІ з включеним проблисковим маячком. Він зупинився і до нього підійшов інспектор ДАІ, який почав вимагати від нього документи, а саме технічний паспорт, водійське посвідчення та страховку, які він надав. Забравши техпаспорт, інспектор пояснив причину зупинки автомобіля, нібито він проїхав на заборонений сигнал світлофора. На думку працівника ДАІ він порушив вимогу п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху і проїхав перехрестя на червоне світло, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У якості доказу йому продемонстрували відеозапис, зроблений камерою невідомого походження. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова серії ПС2 № 124423 від 09.01.2015 р., згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Він не порушував Правила дорожнього руху та доказів того, що проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, інспектором ДАІ не наведено. Він знаходився на вул. Заньковецькій і світлофор по вул. Грушевського був поза полем його зору, принаймні, він не міг точно встановити момент перетину межі перехрестя (стоп-лінії), відповідно до увімкненого на той момент сигналу світлофора, внаслідок обмеженого кута оглядності з того місця, де він знаходився. Також на дорозі була ожеледиця, притрушена снігом. Він діяв відповідно до п. 16.8 Правил дорожнього руху, який не тільки дозволяє, а й зобов'язує водія, що виїхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку, незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Пункт 8.11 Правил дорожнього руху, який дозволяє водієві, що не може за зміни сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжити рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. В даному випадку склалася саме така ситуація, але співробітником ДАІ, який склав відносно нього протокол, це не було прийнято до уваги. Тобто, фактично він діяв правомірно і в його діях не було порушень вимог ПДР. Застосування невідомої камери для відеофіксації правопорушення є незаконним, оскільки суперечить вимогам п. 17.10 Наказу МВС України № 111, за якими співробітниками ДАІ можуть застосовуватись лише сертифіковані технічні прилади та лише ті, що пройшли метрологічну повірку. Просить поновити йому строк на оскарження постанови та скасувати постанову серії ПС2 № 124423 від 09.01.2015 р. і закрити провадження за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Щодо поновлення йому строку на оскарження постанови зазначає, що 09.01.2015 р. відбулося порушення його прав з боку працівників ДАІ. 14.01.2015 р., про факт неправомірного складання на нього адміністративного протоколу, він подав заяву до Ужгородського міськрайонного суду. 15.01.2015 р. суддею його заяву було прийнято до розгляду, проте для усунення недоліків йому надано строк для подачі додаткових документів до 04.02.2015 р. 03.02.2015 р. він подав до суду позовну заяву з усіма належними документами. Проте, в цьому примірнику позовної заяви він не вказав, що це заява на виконання ухвали про усунення недоліків від 15.01.2015 р. Таким чином, його заяву було прийнято як окремий новий позов. Заява від 03.02.2015 р. була розподілена на іншого суддю, ухвалою якого від 06.02.2015 р. його було повідомлено про те, що ним пропущено строки оскарження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до постанови старшого інспектора ДПС взводу супроводження роти ДПС УДАІ МВС України в Закарпатській області Місарош Р.В. від 09.01.2015 р. серії ПС2 № 124423 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що як зазначено в тексті постанови, він 09.01.2015 р., о 10 год. 53 хв., в м. Ужгород, рухаючись по вул. Грушевського здійснив поворот праворуч на вул. Заньковецької, проїхавши на заборонений сигнал світлофору, а саме «червоний», порушивши п. 8.7.3 «е» ПДР.

Вказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 443117 від 09.01.2015 р., у якому позивач ОСОБА_1 зазначив про свою незгоду з правопорушенням.

Згідно до ст. 122 ч. 2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника та інше.

Відповідно п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення, зокрема червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на позивача ці вимоги закону відповідачем не дотримані.

Зокрема, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні жодні належні і допустимі докази, які б спростовували доводи позивача і вказували на проїзд ним на заборонний сигнал світлофора.

У відповідності до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів. Згідно до ст. 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачем в даній справі не доведено правомірності оскаржуваного рішення і крім протоколу про адміністративне правопорушення, у якому узагальнено викладено суть правопорушення, яке позивач заперечив, про що письмово зазначив у тексті протоколу, жодними належними і допустимими доказами це не стверджено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за наведених обставин оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому позов слід задовольнити і постанову в справі про адміністративне правопорушення старшого інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ МВС України в Закарпатській області Місарош Р.В. від 09.01.2015 р. серії ПС2 № 124423 про накладення на ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

У відповідності до ст. 102 КАС України суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом, оскільки такий останнім пропущено з поважних причин.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 10, 71, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 122 ч. 2, 280, 289, 293 ч. 1 п. 3 КУпАП суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення старшого інспектора ДПС взводу супроводження УДАІ МВС України в Закарпатській області Місарош Романа Васильовича від 09 січня 2015 року серії ПС2 № 124423 про накладення на ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуюча Сарай А.І.