Справа № 2а-8765/12/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Справа № 3670/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

прокурора Попадинець М.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2013р. по справі № 2а-8765/12/1370 за позовом Прокурора Галицького району м. Львова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення штрафної санкції за порушення законодавства про рекламу,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2012 року Прокурор Галицького району м. Львова звернувся з позовом в інтересах управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області з вимогою стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафні санкції в сумі 1700,00 грн. за порушення законодавства про рекламу.

В обгрунтування адміністративного позову покликається на те, що до відповідача управлінням у справах захисту прав споживачів у Львівській області застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про рекламу, яка у передбачений законом строк відповідачем добровільно не сплачена, постанова про застосування штрафу не оскаржена, а тому відповідач порушує інтереси держави в частині надходженню коштів до державного бюджету.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2013 року адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до бюджету штраф в сумі 1700,00 гривень.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та необгрунтованою, прийнятою із порушенням норм матеріального права фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Так, зокрема, зазначає, що у постанові Львівського окружного адміністративного суду відсутній короткий зміст позиції відповідача, не наведено жодного пояснення, з тих, котрі відповідач надавав у судовому засіданні.

Також, на думку апелянта, у вищезгаданій постанові не вказано жодного доказу, а постанова суду першої інстанції є також необгрунтованою у зв'язку з тим, що під час судового засідання не розглянуто приєднані до справи докази, а саме акт перевірки дотримання санітарного законодавства.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечує, вважає, доводи, викладені у ній необгрунтованими.

Відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримують, наполягають на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без задоволення.

Даючи правову оцінку покликанням апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та помилкове застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить з таких міркувань.

З матеріалів справи встановлено, що 06.01.2010 року Департаментом економічної політики Львівської міської ради направлено відповідачу вимогу №23/Р-9-1070 про демонтаж спеціальної конструкції зовнішньої реклами, просто неба, по АДРЕСА_1.

Крім того, встановлено, що рішенням № 0158 від 24 липня 2012 р. накладено штраф на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 за порушення законодавства про рекламу на суму 1700,00 грн. Департаментом економічної політики Львівської міської ради направлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за юридичною та фактичною адресою вимогу № 23/Р-9-1070 від 04.05.2012 року про усунення порушення ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", яка не була виконана у вказаний термін. Також скеровано начальнику Держспоживінспекції у Львівській області подання № 23/Р-9-1385 про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" щодо встановлення самовільно без дозволу виконкому Львівської міської ради, спеціальної конструкції зовнішньої реклами на тротуарі по АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області, відповідно до наданих повноважень здійснює функції державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу і застосовує до порушників законодавства фінансових санкцій, що передбачені Законом України "Про рекламу".

На вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.( ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу").

За результатами розгляду подання № 23/Р-9-1385, посадовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області складено протокол № 0158 від 24.07.2012 року про порушення відповідачем п. 1 ст. 16. Закону України "Про рекламу".

Листом від 21.06.2012 року № 1664 Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській області запропонувала відповідачу надати інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушенням вимог рекламного законодавства та пояснення по факту розміщення рекламних конструкцій з порушенням вимог Закону України "Про рекламу". З врахуванням того, що відповідач відомостей вказаних у листі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області не надав, останнім прийнято рішення № 0158 від 24.07.2012 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Листом № 1952 від 21.06.2012 року, відповідача повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу. Згідно до ст. 1 Законом України "Про рекламу", реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати та підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такої особи чи товару. Згідно цього Закону, особа - це фізична особа, у тому числі суб'єкт підприємницької діяльності, юридична особа будь-якої форми власності, представництво нерезидента в Україні, а товар -будь-який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об'єкти права інтелектуальної власності. Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. При видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про рекламу" особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. З частини другої вказаної статті вбачається, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами.

Згідно ч. 4 ст. 27 Закону України "Про рекламу" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за поданням органів державної влади, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

З матеріалів справи, та пояснень прокурора встановлено, що відповідач не звертався до Львівської міської ради з заявою про надання дозволу чи щодо роз'яснення питання розміщення зовнішньої реклами на тротуарі по АДРЕСА_1.

З протоколу № 0158 24.07.2012 року встановлено, що за результатами засідання по справі про порушення законодавства про рекламу, прийнято рішення № 0158 від 24.07.2012 року, відповідно до якого, за самовільне встановлення спеціальних рекламних конструкцій зовнішньої реклами без погодження з органами місцевого самоврядування в порушення вимог п. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" на фізичну-особу ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., про що повідомлено відповідача належним чином та ним не заперечується.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги суд виходить з того, що відповідачем Рішення № 0158 від 24 липня 2012 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу не оскаржено, а тому воно є чинне та законне і підлягає виконанню. Коштів за цим рішенням до державного бюджету м. Львова відповідач не сплатив, а отже не виконав законні вимоги.

Покликання відповідача на неповне дослідження судом першої інстанції наданих ним доказів, апеляційний суд вважає не обгрунтованим з врахуванням того, що вони не мають відношення до предмету спору, так як в даному судовому спорі не оспорюється правомірність уповноваженого органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, КАС України

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2013р. по справі № 2а-8765/12/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Матковська З.М.