Справа № 806/4543/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" квітня 2015 р. Справа № 806/4543/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю

позивача ОСОБА_3

представника відповідача Рябушка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно Андрія Васильовича про визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року визнано протиправними дії начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно Андрія Васильовича щодо незаконного збирання та зберігання конфіденційної інформації про ОСОБА_3, що виразились в направленні запиту від 09.09.2014 року №01/3468 до Комунальної установи Центральної міської лікарні №1 міста Житомира про його стан здоров'я та медичний діагноз.

В апеляційній скарзі Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення із постановленням нового про відмову в позові. Зазначає, що володільцем персональних даних щодо стану здоров'я позивача є Центральна міська лікарня №1 м.Житомира, яка відповідає за поширення належної йому інформації, а позивач, в свою чергу, давав згоду на обробку особистих персональних даних.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач перебував на державній службі в Державній інспекції сільського господарства в Житомирській області. Наказом Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 09.07.2014 року №118-06 ОСОБА_3 звільнено із займаної посади начальника Управління контролю за використанням та охороною земель з 09.07.2014 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Не погодившись із звільненням з роботи, позивач оскаржив його в адміністративній справі № 806/3702/14 Житомирського окружного адміністративного суду за позовом до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, начальника Держсільгоспінспекції в Житомирській області Сарно А.В. про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу №118-ос від 09.07.2014 р., поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В межах вказаної справи начальник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно А.В. 09.09.2014 року звернувся до в.о. заступника головного лікаря Комунальної установи Центральної міської лікарні №1 із запитом за вих. №01/3468 для отримання інформації про те, коли та о котрій годині звернувся та чи взагалі звертався до ЦМЛ №1 ОСОБА_3, якою була підстава для звернення, який діагноз був встановлений та чи відбувався прийом в порядку попереднього запису чи живої черги (а.с.10). Запит ґрунтувався на розбіжностях між відомостями, зазначеними у листку непрацездатності, виданому позивачеві 09.07.2014 року, та відомостями табеля обліку робочого часу працівників установи, згідно якого позивач в цей день перебував на робочому місці.

На вказаний запит листом Центральної міської лікарні №1 від 10.09.2014 року за вих. №187 повідомлено подробиці звернення ОСОБА_6 до медичної установи, відомості про стан здоров'я та встановлений діагноз (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збирання без згоди фізичної особи інформації про стан її здоров'я, про звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при медичному обстеженні з боку відповідача є незаконними.

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та з приводу спірних правовідносин зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" встановлено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини; до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження; кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пункту 1 частини першої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом, є, зокрема, конфіденційна інформація.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов; не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону; розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною другою пунктом 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадках, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

З приписів частини 6 статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" випливає, що не допускається обробка (будь-яка дія або сукупність дій, таких як, в тому числі, збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, використання і поширення) даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За правилами статті 7 Закону України «Про захист персональних даних» забороняється обробка персональних даних, в тому числі тих, що стосуються здоров'я.

Лише дуже серйозні доводи на користь суспільного інтересу в розголошенні інформації можуть переважити можливу шкоду інтересам захисту приватності та персональних даних, коли йдеться про так звані вразливі персональні дані, перелічені у вказаній правовій нормі.

Європейські стандарти та фундаментальні принципи щодо невтручання в особисте життя особи шляхом збереження інформації про неї викладені, в тому числі, у наступних нормативно-правових документах.

У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) закріплене право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 6 Європейської хартії прав пацієнтів (2002 року) кожен має право на конфіденційність особистої інформації, включаючи інформацію про свій стан здоров'я і можливі діагностичні чи терапевтичні процедури, а також на захист своєї приватності під час проведення діагностичних оглядів.

Отже, інформація про стан здоров'я особи підлягає захисту як одна із найвразливіших складових персональних даних, оскільки охоронюваним законодавством інтересом особи є захист її приватності від будь-якого стороннього втручання. Така інформація є конфіденційною, відомою лише обмеженому колу осіб, які отримали до неї доступ внаслідок виконання своїх професійних обов'язків. Надання зазначеної інформації на запит призводитиме до її розголошення та поширення на невизначене коло осіб, що становитиме втручання у приватність особи, приверне пильну увагу до стану її здоров»я, спричинить моральний дискомфорт та переживання.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині щодо визнання неправомірними дій відповідача, що полягали в незаконному збиранні та зберіганні конфіденційної інформації про медичний діагноз позивача шляхом направлення відповідного запиту до медичної установи, чим допущено порушення його основоположних прав.

В решті - дії відповідача щодо збирання та зберігання інформації про час звернення ОСОБА_3 до медичної установи, підставу такого звернення та порядок проведення його прийому в медичній установі є правомірними, оскільки така інформація не може відноситись до категорії конфіденційної, а обмеження доступу до неї не є винятковим. Така інформація не може виключатися із загального режиму доступу, що ґрунтується на постулаті відкритості, та не може суперечити основоположному праву на доступ до інформації як такому. Доступ обмежується лише в тому обсязі, який є необхідним і відповідає законодавчо встановленим умовам, наявність яких вимагається для обмеження допуску до інформації. Тому, колегія суддів вважає, що у вказаній частині дії відповідача вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апелянта щодо покладення відповідальності за поширення інформації про позивача на її володільця - медичну установу є безпідставними, оскільки предметом спору є дії щодо збирання та зберігання такої інформації, що не є тотожними, а є відмінними за своєю правовою природою. Згода позивача на адресу роботодавця про збір та обробку персональних даних випливає та пов'язана із правовідносинами у сфері законодавства щодо реалізації його права на державну службу, а тому не може розцінюватися згодою на обробку конфіденційної інформації про стан здоров'я особи, якої стосується запитувана інформація.

Поскільки рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача з незаконного збирання та зберігання конфіденційної інформації про позивача, що виразились в направленні запиту від 09.09.2014 року №01/3468 до медичної установи, в частині щодо відомостей про стан здоров'я позивача, фактично містить буквальне узагальнення, що у такому формулюванні відсутнє у інформаційному запиті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що неправомірними є лише дії відповідача, що полягали в незаконному збиранні та зберіганні конфіденційної інформації про медичний діагноз позивача, що є частковим задоволенням позову, а в решті - позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2015 р. скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно Андрія Васильовича задовольнити частково.

Визнати протиправними дії начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно Андрія Васильовича щодо збирання та зберігання конфіденційної інформації про медичний діагноз ОСОБА_3, що виразились в направленні запиту від 09.09.2014 року № 01/3468 до Комунальної установи Центральної міської лікарні № 1 міста Житомира.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10002

- представнику позивача ОСОБА_7 , АДРЕСА_2

3- відповідачу/апелянту: Начальник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області Сарно Андрій Васильович майдан ім.С.П.Корольова,2,м.Житомир,10000

- ,