Справа № 826/16565/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівка» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівка» до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання протиправним та скасування рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що висновки, викладені в акті перевірки від 28.07.2014 року №268, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам. Просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін від 30.07.2014 року №179 в частині вилучення в дохід державного бюджету необґрунтовано одержаної виручки в сумі 131 528,72 грн. та в частині застосованих штрафних санкцій в розмірі 131 528,72 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною інспекцією України з контролю за цінами, на підставі Наказу №355-14 від 02.07.2014 року та направлення на перевірку №307 від 02.07.2014 року, проведено перевірку дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаврилівка».

За наслідками проведеної перевірки Державною інспекцією України з контролю за цінами складено акт №268, яким встановлено порушення ТОВ «Гаврилівка» вимог законодавства, а саме пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2007р. №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово - відпускних цін на продовольчі товари».

Відповідно до змісту акту перевірки, протягом періоду, що перевірявся (травень, червень 2014р.), ТОВ «Гаврилівка» реалізовувало супермаркетам ПП «Таврія Плюс», ТОВ «Таврія-В», ТОВ «Копійка-Р» та іншим суб'єктам господарювання тушки курчат-бройлерів 1 категорії за оптовими цінами, які збільшувались протягом місяця більш ніж на 1% без здійснення процедури декларування їх змін. В результаті чого ТОВ «Гаврилівка» отримало необґрунтовану виручку, внаслідок допущених порушень встановленого Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на тушки курчат-бройлерів 1 категорії, на загальну суму 149 907,82 грн. відповідно до доданого розрахунку.

30 липня 2014 року, на підставі вищевказаного акту перевірки, Державною інспекцією України з контролю за цінами винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін №179, вилучено у ТОВ «Гаврилівка» в дохід державного бюджету необґрунтовано одержану виручку в сумі 149 907,82 грн. та накладено штраф в сумі 149 907,82 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VI (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 16 Закон №5007- VI, органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами та інші органи, визначені законом.

Згідно пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, затвердженого Указом Президента України від 30 березня 2012 року №236/2012, Державна інспекція України з контролю за цінами є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

У відповідності до підпункту 1 пункту 3 Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, основним із завдань Держцінінспекції України є здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Згідно до пункту 12 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють) оптово-відпускні ціни на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, яйця курячі, цукор, олію соняшникову шляхом декларування їх зміни.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 16.10.2008 №837/А-2008 «Про запровадження регулювання оптово-відпускних цін на продовольчі товари шляхом декларування їх зміни» запроваджено регулювання оптово- відпускних цін, зокрема, на м'ясо птиці (тушка).

Відповідно до пункту 2 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 №1222, декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

З аналізу наведених норм вбачається, що на позивача покладено обов'язок з декларування зміни оптово-відпускних цін на тушки курчат-бройлерів І категорії, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

Як вбачається із змісту заявленого позову, а також наданої до матеріалів копії листа ТОВ «Гаврилівка» №188 від 22.08.2014, позивачем не заперечується наявність у нього такого обов'язку, визнається допущення такого порушення та вказується на вжиття в подальшому заходів на недопущення у своїй діяльності таких порушень законодавства про ціни та ціноутворення.

Разом з тим, в обґрунтування заявленого позову, позивач вказував, що Державною інспекцією України з контролю за цінами, як при проведенні перевірки так і при винесенні спірного рішення невірно розраховано розмір необґрунтовано отриманої виручки, яка стала підставою для нарахування фінансово-господарських санкцій, зокрема, відповідач протиправно її розрахував на підставі даних відображених у видаткових накладних за травень та червень 2014 року, без дослідження первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про отриманий її розмір за період у якому проводилася перевірка.

Натомість такі доводи позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, зокрема, відповідно до змісту частини 1 статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», встановлення допущення суб'єктом господарювання порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін є підставою для вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Також, на час винесення спірного рішення, порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами було врегульовано відповідною Інструкцією, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України та Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, від 03.12.2001, №298/519.

Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Інструкції №298/519 необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, - як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем розрахунок додатково отриманої виручки було зроблено на підставі порівняння оптово-відпускної ціни з економічно обґрунтованою оптово-відпускною ціною реалізації продукції ТОВ «Гаврилівка».

Можливо погодитися із доводами позивача, що під фактично отриманою виручкою від реалізації продукції слід розуміти фактичну отриману суб'єктом господарювання суму коштів від реалізації товарів, проте належним доказом отримання виручки можуть бути не лише платіжні документи, а й накладні виписані на виконання умов договорів із зазначенням вартості поставленого товару.

У той же час позивач не надав належних та допустимих доказів які б свідчили про неотримання ним виручки за поставлений контрагентам товар. Такі обставини не були встановлені і судом під час розгляду справи, натомість, позивач, як у позові так і поданій заяві про зменшення розміру позовних вимог зазначає, що контрагенти за поставлений ним товар розраховувалися у повному обсязі, однак із певним запізненням.

Крім того, з наданих позивачем виписок з особових рахунків відкритих у банківських установах вбачається, що контрагенти позивача фактично оплатили реалізований позивачем товар.

Зважаючи на викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін від 30.07.2014 року №179 ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому є правомірними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2014 року №К/800/11633/13.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівка» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 07 квітня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 02 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.