Справа № 823/163/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/163/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2014 №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 22.10.2008. Є платником ПДВ відповідно до свідоцтва НОМЕР_2.

На підставі наказу від 07.10.2014 №1649 службовою особою відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Велар-Д» за період 01.07.2014 - 31.07.2014.

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог п.198.1., 198.3. 198.6 ст.198, п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого донараховано ПДВ за липень 2014 року на суму 91967,00грн.

За результатами перевірки складено акт від 22.10.2014 №237/23-01-17-01/ на підставі якого відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.11.2014 №, яким позивачу збільшено розмір грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 137950,50 грн. (91967,00 грн. - основний платіж та 45983,50грн. штрафна (фінансова) санкція.

Як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку що господарські операції між позивачем та ТОВ «Велар-Д» не мали реального характеру, оскільки позивачем не надано доказів транспортування товару, сертифікатів якості, тощо. Також, у позивача відсутні складські приміщення для зберігання придбаного товару.

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт здійснення господарської операції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу України, визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, в тому числі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, при цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач уклав з ТОВ "Велар-Д" договір поставки мінерального добрива КАС-32 від 01.07.2014 №0107-Х.

Придбання вказаних мінеральних добрив підтверджується податковими накладними: від 02.07.2014 №22; від 10.07.2014 №105; від 15.07.2014 №151; від 15.07.2014 №157; від 18.07.2014 №186; від 18.07.2014 №187; від 18.07.2014 №188; від 23.07.2014 №232; від 24.07.2014 №246; від 30.07.2014 №326; видатковими накладними: від 02.07.2014 №02076; від 10.07.2014 №1075; від 15.07.2014 №1507; від 15.07.2014 №15078; від 18.07.2014 №1807; від 18.07.2014 №18077; від 18.07.2014 №180712; від 23.07.2014 №23079; від 24.07.2014 №240710; від 30.07.2014 №3007, рахунками - фактури, виписками з банківських установ.

Переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, що містяться в матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на придбаний товар позивач має посвідчення якості на добрива рідкі азотні (КАС).

Судом першої інстанції встановлено, що придбане у ТОВ «Велар-Д» мінеральне добриво зберігалось на складі ПП «ЮТУЗ», що підтверджується договором зберігання від 01.01.2014 №1-ЗБ та спростовує доводи відповідача про відсутність у позивача складу для зберігання придбаного товару.

Водночас, вказаний вище товар, реалізований позивачем ФГ «Немировського Василя Павловича» згідно з договором від 13.03.2014 №6, С(Ф)Г «Людмила» відповідно до договору від 18.07.2014 №35, СФГ «Кристал» згідно з договором від 26.02.2014 №18, ПП «Елізіум-Агро» від 20.02.2014 №10, С(Ф)Г «Відродження» відповідно до договору від 19.03.2014 №38. Ці правовідносини підтверджуються також відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не містить доказів невідповідності наданих позивачем під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського та податкового обліку мають обов'язкові реквізити відповідно до нормативних документів, які регламентують порядок їх складання.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем первинні документи за змістом і формою є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять інформацію про здійснені господарські операції.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про реальність господарських операцій, здійснених між позивачем та ТОВ «Велар-Д» за період, що перевірявся.

Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентами правочинів, необґрунтованими є висновки викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства і, як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.