Справа № 2а-10829/11/2070
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/36850/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області (далі - Відділ ДВС) про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2010 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року позов задоволено. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2010 року ВП №21690196 щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду Харківської області від 02.12.2010 року №1-77.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в задоволенні клопотання представника позивача про проведення почеркознавчої експертизи відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Шевченківським районним судом Харківської області 17.12.2009 року винесено вирок відносно позивача ОСОБА_4, згідно якого з останнього на користь ОСОБА_5 було стягнуто 431700 грн.

ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа №1-77/09 від 02.12.2009 року, виданого Шевченківським районним судом Харківської області, 19.04.2010 року звернувся до Відділу ДВС для примусового виконання рішення.

Постановою Відділу ДВС від 20.04.2010 р. відкрито виконавче провадження.

Відповідно до заяви позивача від 21.07.2010 року на ім'я начальника Відділу ДВС він зобов'язався виплатити 50000 грн. за вказаним рішенням суду до 27.07.2010 року.

У заяві від 26.07.2010 року на ім'я начальника Відділу ДВС ОСОБА_6 - мати ОСОБА_5, повідомила, що отримала від позивача 50000 грн. в рахунок погашення боргу по виконавчому листу № 1-77/09, однак судами встановлено, що заява такого змісту в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС від 26.07.2010 року на підставі ст. 38, п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист №1-77/09 повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 26.07.2013 року.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: 1) за письмовою заявою стягувача; 2) якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; тощо.

Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Підставою постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.07.2010 року є саме п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону, тобто відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а не п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону - за письмовою заявою стягувача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що підстави для скасування постанови державного виконавця Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2010 року відносно боржника ОСОБА_4 відсутні.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що матеріали виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа №1-77/09 від 02.12.2009 року, виданого Шевченківським районним судом Харківської області, не містять заяви ОСОБА_6 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, на яку посилається позивач у клопотанні щодо проведення почеркознавчої експертизи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що предмет експертного дослідження відсутній.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що встановлення факту написання чи не написання ОСОБА_6 заяви вказаного змісту, не має значення для справи, оскільки позивачем не оскаржена постанова Відділу ДВС від 26.07.2010 року, в якій вказано, що підставою повернення стягувачу виконавчого документа є п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції відповідно до вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман