Справа № 670/179/15-а
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/179/15-а
Провадження № 2-а/670/27/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015року смт Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької областіу складі:

головуючого - судді Потапов О.О.,

при секретарі Козяр О.М.

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Віньківці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання дій щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, протиправними і зобов'язати здійснити перерахунок зазначеної допомоги. В позові зазначає, що має дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з народженням дитини їй за місцем роботи була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.01.2014 року. Їй, як застрахованій особі відповідачем було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вік

16 грудня 2014 року вона на свій запит отримала відповідь про обмеження зазначених виплат 130 гривнями щомісячно. На її письмове звернення здійснити перерахунок і виплачувати допомогу в розмірі, встановленому ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" не менше прожиткового мінімуму, отримала необґрунтовану відповідь.

Дії відповідача вважає протиправними з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.01.2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися двома нормативними актами:

Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалась на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (ст. 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

П.п. 23, 25 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Зокрема, змінами до ст. 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено ст.ст. 40-44.

Проте, Рішенням Конституційного суду України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22.05.2008 року визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й п. 25 розділу II цього Закону щодо виключення ст.ст. 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного Рішення від 22.05.2008, відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовоювтратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 01.01.2009 р. - ст.ст. 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону зазначає, що страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом. А відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 цього ж Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги з підстав, заззначених у позовній заяві. Звернула увагу суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у рішенні від 25.12.2012 року у справі за аналогічним позовом.

Представник відповідача заперечував проти позову. Послався на Постанову Кабінету Міністрів України № 208 від 25.06.2014 року, якою виключено розділ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року, яким визначено умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працює головним спеціалістом Віньковецького районного управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дочку ОСОБА_2, що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького РУЮ у Хмельницькій області.

У зв'язку з народженням дитини позивачці за місцем роботи було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.01.2014р. по 06.11.2016 року.

Починаючи з 06.01.2014 року по 30.06.2014 року позивачці, як застрахованій особі Управлінням соціального захисту населення Віньковецького РУСЗН була призначена допомога по догляду за дитиною в сумі 130 грн. відповіднодо Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", яка виплачувалась до липня 2014 року включно.

За період вказаний позивач отримала 905,56 грн. допомоги з розрахунку 130 грн. щомісячно.

Позивач вважає, що даний розмір допомоги суперечить вимогам закону і що при його обчисленні слід керуватись не Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", а Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивачка не просить поновити строк звернення до суду, відповідно встановлений статтею 99 КАС України.

Враховуючи строки звернення позивача до суду, визначені ч. 1.2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання зазначеної допомоги підлягає захисту за період з 03.10.2014 року до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позов подано до суду 03.03.2015року.

Статею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Мінімальний розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для осіб, які застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, не може становити менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, який призначається на підставі письмової заяви особи та довідки з місця роботи.

У відповідності до п. 8 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №1751, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб - з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення. Днем звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами

Таким чином, позивач мала право на одержання допомоги по догляду за дитиною, починаючи 06.01.2014 року до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет" на відповідний рік.

Разом з тим, вирішуючи позов суд керується законом, регулюючим зазначені правовідносини, які діють на час розгляду справи.

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 77-М111 від 28.12.2014р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до абз. 4 пункту 7 розділу П Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-МП від 27.03.2014р. у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", розділ ІV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено з 01.07.2014р.

Внесені також зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, а саме пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 208 від 25.06.2014р "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" розділ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено.

Таким чином, в період з 06.01.2014 року по 30.06.2014 року вимоги позивача на отримання допомоги в розмірі, не меншому прожиткового мінімуму, ґрунтуються на положенні статті 43 Закону Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", але вона не просила і судом не поновлено шестимісячний, оговорений ст. 99 КАС України, строк звернення до суду за захистом порушеного права, тому підстави для задоволення її позову в цій частині у зв'язку із пропуском строку давності відсутні.

Таким чином, враховуючи, що з 01 липня 2014 року у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"виключено розділ ІV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку", який передбачав виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, підстави для виплати такої допомоги після 01 липня 2014 року відсутні.

З огляду на те, що Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, які по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, у тому числі залежно від предмету правового регулювання, у законодавстві України немає закону, який би вирішував питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу, тому суд, приймаючи до уваги загальновизнане правило, що з прийняттям нового правового акту автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, виходячи з принципу дії нормативно-правових актів у часі та правил застосування у державі норм матеріального права, суд дійшов до висновку про правомірність дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької РДА щодо припинення позивачці виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд не може погодитися з посиланнями позивача на ст. 58 Конституції України, оскільки в розумінні зазначеної норми закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому в даному випадку суб'єкт владних повноважень припиняючи нарахування та виплату зазначеної допомоги з 01 липня 2014 року не вчинив будь-яких протиправних дій щодо цього.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи, що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 57, 58, 68 Конституції України, ст.ст.6-11, 71, 99, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Віньковецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Потапов