Справа № 826/12239/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.03.2014 року № 00002517.01, від 31.03.2014 року №00002617.2, рішення від 12.05.2014 року №6/26-55-17-08 та вимоги від 12.05.2014 № Ф-4, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.03.2014 року № 00002517.01, від 31.03.2014 року №00002617.2, рішення від 12.05.2014 року №6/26-55-17-08 та вимогу від 12.05.2014 № Ф-4.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неповного з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013. Результати перевірки оформлені актом від 17.03.2014 №646/26-55-17-01/НОМЕР_1.

В ході проведення документальної позапланової невиїзної документальної перевірки та згідно висновків цього Акта, позивачем порушено вимоги: пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2012 - 2013 роки у сумі 86 913,25 грн.; - пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за 2012 - 2013 роки у сумі 14 874,26 грн.; - підпункту 1 пункту 1 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого контролюючим органом донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за 2012 - 2013 роки у сумі 62 616,58 грн.; - підпунктів 1, 2, 4 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки фізичною особою-підприємцем не сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 12 444,71 грн.

31 березня 2014 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №00002517.01, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 69 862,32 грн. у тому числі: 55 889,86 грн. - основний платіж, 13 972,46 грн. - штрафні (фінансові) санкції та №00002617.02, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 22 311,38 грн. у тому числі: 14 874,26 грн. - основний платіж, 7 437,12 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями використав процедуру адміністративного оскарження.

Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві рішенням від 06.05.2014 №947/Г/26-15-10-09-25 податкові повідомлення-рішення залишила без змін.

Також, контролюючим органом на підставі рішення від 06.05.2014 №947/Г/26-15-10-09-25 прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.05.2014 №6/26-55-17-08 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.05.2014 №Ф-4.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов прийшов до висновку, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та її контрагентами, були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської операції. Крім того, наявність первинної документації наданої до суду першої інстанції та укладених угод між Позивачем та його контрагентами не є безумовним свідченням правомірності вчиненої платником податку господарської операції.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця.

Відповідно до п.п.139.1.1, ст.139 Податкового Кодексу України не включаються до складу витрат «витрати не пов'язані з провадженням господарської діяльності». До складу таких витрат ФОП ОСОБА_3 віднесені витрати на загальну суму 17464,04 грн.

Відповідно до п.п. 139.1.9, ст.139 Податкового Кодексу України не включаються до складу витрат «витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами».

Так ФОП ОСОБА_3 включено до складу валових витрат витрати з придбання товарно-матеріальних цінностей у підприємств контрагентів, по яким не встановлено здійснення господарських операцій, а саме:

Так, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець) та її контрагентом (продавець): товариством з обмеженою відповідальністю «Мейденгрін», укладено договір поставки від 01.08.2013 №4, відповідно до якого пункту 1.1 договору Продавець зобов'язується поставити узгодженими партіями Покупцеві продукцію: ланцюги промислового та сільськогосподарського призначення, ремені, редуктора загальнопромислові, гідроапаратура, електро- та світо-обладнання, металорукав та інше обладнання та запчастини, надалі «Товар», зазначену у додатках: видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію Товару, які є невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити кожну партію Товару. Відповідно до п. 2.2. договору - якість Товару по даному Договору повинна бути підтверджена сертифікатом якості виробника, оформленим згідно вимог чинного законодавства. Договором передбачено, що Товар вважається прийнятим по кількості відповідно до товарно-транспортних документів. Претензії з кількості пред'являються відповідно до законодавчих актів України. В товарно-транспортних документах на кожну партію Товару повинні бути вказані: номер Договору, вантажовідправник, вантажоодержувач, кількість Товару і його вартість.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні сертифікати якості виробника, в товарно-транспортних документах, які надані суду, відсутні кількість товару та його вартість, що є порушенням виконання умов договору та відповідно нереальністю його виконання. Наведене свідчить про відсутність реальності виконання цього договору.

Також, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець) та її контрагентом (продавець): товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет-Інвест», укладено договір поставки від 01.12.2012 №127, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити Замовникові товари, зазначені в рахунках-фактурах, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари. Відповідно до умов договору, фактичний асортимент та кількість товару визначається в специфікаціях або накладних. Товар, що постачається повинен відповідати вимогам ТУ, ГОСТам, ДСТУ. Приймання Товару здійснюється: за кількістю згідно видаткових накладних Продавця, за якістю згідно паспорту виданих Виробником. Покупець повинен звірити кількість товару при відвантажені. Після підписання видаткових накладних претензії по кількості не приймаються.

Але, будь-які з перелічених доказів суду не надані. Надані суду товарно транспортні накладні оформлені неналежним чином, оскільки в них не вказано кількість товару та його вартість, що є основною передумовою таких документів.

Крім того, податковим органом було встановлено відсутність посадових осіб TOB "Маркет-Інвест" за податковою адресою, що у свою чергу зумовило неможливість вручення письмового запиту ДПІ у Печерському р-ні м. Києва ДПС про надання документального підтвердження здійснення господарської діяльності. З урахуванням невстановлення факту реального здійснення господарської діяльності TOB "Маркет-Інвест" не встановлено і факт передачі товарів (надання робіт, послуг) від продавця до покупця.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець) та її контрагентом (продавець): товариством з обмеженою відповідальністю «Спец Пром Лайн», укладено договір поставки від 01.04.2013 №11, у відповідності з умовами якого Продавець продає, визначену у рахунках-фактури, які є невід'ємними частинами, продукцію, надалі - Товар, а Покупець зобов'язується прийняти та повністю оплатити його ціну. Номенклатура, кількість товару повинні відповідати рахункам - фактурам. Якість товару повинна повністю відповідати діючим в Україні державним стандартам, технічних умовам та підтверджуватися документами, передбаченими чинним законодавством. За вимогою Покупця Продавець зобов'язаний відвантажувати Товар в присутності представників Покупця протягом 3-трьох робочих днів з моменту отримання рахунку-фактури Покупцем, або за усною домовленістю обох Сторін. Продавець надає на адресу вантажоодержувача такі товаросупроводжувальні документи як оригінали рахунку-фактури, податкової та товаротранспортної накладних.

Разом з тим, до справи не надані рахунки-фактури, що є умовою договору. Також, товарно-транспортні накладні неналежно оформлені, оскільки в них не вказано кількість товару та його вартість, та відсутні інші обов'язкові відмітки, що є основною передумовою таких документів. Також відсутні документи підтверджуючі якість товару.

Так, місцезнаходження суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 1042 м. Київ, вул. І.Кудрі, б.37а, однак товариства за вказаною вище адресою не встановлено, у зв'язку з чим складено акт з питання неможливості вручення документа (листа) №288 від 25.07.2013 року. TOB «Спец Пром Лайн» порушено п.45.2 ст.45 Податкового Кодексу України, відповідно до якої податкова адреса юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій.

В процесі перевірки TOB «Спец Пром Лайн», встановлено що, за юридичною адресою підприємства відсутні первині та бухгалтерські документи: договори, накладні, товарно - транспортні накладні, податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, банківські виписки та будь - які інших первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності. Таким чином, податковий орган не мав можливості перевірити ці документи.

Відповідно до поданих TOB «Спец Пром Лайн» до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС декларацій з податку на прибуток, розшифровок до них та іншої податкової звітності встановлено відсутність основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів, трудових ресурсів для здійснення основного виду діяльності.

З огляду на те, що операції TOB «Спец Пром Лайн» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, реальність виконання договірних зобов'язань з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 нічим не підтверджено.

Також, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний дім «Асторіон» (виконавець) укладено договір про надання аудиторських послуг від 01.12.2012 №12, відповідно до якого виконавець надає замовнику аудиторський висновок.

Разом з тим, суду не надано сам аудиторський висновок. Наведене свідчить про порушення виконання умов договору та відповідно нереальності його виконання.

Перевіркою було встановлено відсутність об'єктів оподаткування, по операціях з придбання робіт, послуг у підприємств-постачальників TOB «БД «Асторіон» та по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам - покупцям за перевіряємий період.

Задекларований податковий кредит TOB «БД «Асторіон» сформований на підставі податкових накладних контрагентів-постачальників за перевіряємий період не підтверджується; задекларовані податкові зобов'язання TOB «БД «Асторіон» за перевіряємий період по наданню робіт, послуг, придбаних у контрагентів-постачальників також не підтверджуються.

З акту перевірки вбачається, що податковим органом не підтверджено наявність вказаної послуги від підприємства-постачальника ТОВ «БД «Асторіон» що свідчить про те, що вона реально здійснена не була. Місцезнаходження TOB «БД «Асторіон» відсутнє, фактичне місцезнаходження підприємства встановити неможливо, тобто підтвердити правомірність формування податкових зобов'язань та податкового кредиту є неможливим.

Враховуючи те, що відповідач не мав реальної можливості встановити факт взаємовідносин (передачі товарів робіт/послуг) між TOB «БД «Асторіон» контрагентам-покупцям, у зв'язку з відсутністю (не наданням для звірки) договорів про господарську діяльність, довіреностей, документів, що засвідчують надання Аудиту консолідованої фінансової звітності компанії, та допомоги при трансформуванні консолідованої фінансової звітності компанії згідно міжнародних стандартів фінансової звітності, а також інших первинних документів, немає реальної можливості підтвердити реальність виконання договору з позивачем.

З вищезазначених фактів, вбачається, що у зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, у TOB «БД «Асторіон» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям, в тому числі і позивачу.

Крім того, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Перітус Альянс» (перевізник) укладено договір на надання транспортних послуг від 01.07.2013 №1, відповідно до якого замовник надає для перевезення вантажі, а перевізник зобов'язується здійснити їх перевезення автомобільним транспортом і надати інші послуги по перевезенню вантажів на території України. Перевезення вантажів, включаючи й автомобілями, робота яких оплачується за автом.-годину, виконуються Виконавцем лише на підставі заявок, що подає Замовник. Крім того, Замовник зобов'язується забезпечити своєчасне та повне оформлення у встановленому порядку транспортних документів і дорожніх листів, відмічати у товарно-транспортних накладних фактичний час прибуття та відправлення автомобілів із пунктів вантаження та розвантаження.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні товарно-транспортні накладні, відсутня інформація про фактичний час прибуття та відправлення автомобілів із пунктів вантаження та розвантаження. Також відсутня інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, трудових ресурсів, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, а також інші докази, які б підтверджували реальність виконання договору.

З вищезазначених фактів, вбачається, що між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Перітус Альянс» не здійснювались господарські операції з перевезення вантажу, або надання транспортних послуг.

З вищезазначених фактів, вбачається, що господарські операції між позивачем та контрагентами є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків.

Згідно Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З вказаних норм вбачається, що позивач не звільнений від доказування.

Позивачем не спростовані висновки в акті, та не надані суду докази реального здійснення операцій, тому господарські операції між позивачем та її контрагентами не мають реального товарного характеру, а наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності зазначених підприємств, та недобросовісності позивача при здійсненні операцій.

Крім того, слід зазначити, що здійснюючи підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_3 в період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. використовував працю двох найманих працівників , а саме; ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким в період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. щомісячно виплачувалась заробітна плата в розмірі відповідно 1802,68 та 2458,2 грн.

Відповідно до п. 1 абз. 2 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями платниками єдиного внеску є роботодавці;« фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах, трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців)».

Згідно з п. 2 абз. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями: «Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний ar-есок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбачено Цу законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, щ погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування ».

Відповідно до п. 1 пп. 1 п. 3. п. 4, п. 5 ст. 7 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями; «Єдиний внесок нараховується: д«і платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами» ; «Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат «і інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.»

Відповідно до вимог розділу III п. 3.1 абз. 1 Наказу Міндоходів України № 455 від 09.09.2013р. «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено : «Єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону для платників, зазначених у підпункті 1 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, у таких розмірах: у відсотках в а суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску з урахуванням видів їх економічної діяльності (крім платників, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту та пунктах 3.11 -3.13 цього розділу)».

Згідно даних 1С «Податковий блок» : - недоїмка по платежу 71040000 (для фіз. Осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) складає 27531,17 грн., сума пені - 2285,19 грн.; - недоїмка по платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагород, допомоги по тимчасовій непрацездатності) складає 6304,48 грн.

31.07.2013 року Пенсійним фондом України в Печерському районі прийнято рішення про застосування штрафних санкцій (в розмірі 664,3 та нарахування пені (2285,19) всього на суму 2949,49 грн.

За результатами перевірки сума не сплаченого єдиного внеску (наймані працівники) з 01.08.2013 року становить 10316,8 грн.(в т.ч. 6304,48 грн. - недоїмка по платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагород, допомоги по тимчасовій непрацездатності.))

Фізичною особою-підприємцем нараховано але не сплачено єдиний внесок за 2011 рік у розмірі 2127,89 грн. (База оподаткування 6132,29 грн. за 2013 рік, щомісяця - 511,02 грн.).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята без достатнього з'ясування обставин справи та з помилковим застосуванням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову, згідно з вимогами ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2015 р. - скасувати та винести нову.

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.