Справа № 723/2676/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/2676/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яківчик І.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

01 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької РДА про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі, Чернівецької області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на 2014 рік постійним місцем проживання ОСОБА_2 є США. У зв'язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України щодо визнання неконституційними окремих положень пенсійного законодавства, представник ОСОБА_2 15.09.2014 року, звернувся з письмовою заявою до УПФУ в Сторожинецькому районі про поновлення раніше призначеної йому пенсії, однак відповіді на заяву не було отримано. Вважаючи такі дії неправомірними, просив визнати бездіяльність неправомірною та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області поновити виплату раніше призначеної пенсії позивачу починаючи з 07.10.2009 р. з урахуванням усіх перерахунків та індексацій пенсій які були проведені за цей час.

Відповідно до постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.02.2015 року адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін, третьої особи не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є громадянином України і виїхав 18.08.1998 року на постійне місце проживання в Сполучені Штати Америки, а 20.08.1998 року прийнятий на консульський облік в Посольстві України у Сполучених Штатах Америки. Згідно виданої довідки від 13.11.2014 року (а.с. 47) до часу виїзду на ПМП до США ОСОБА_2 був зареєстрований в с.Їжівці Сторожинецького району Чернівецької області. Із копії пенсійного посвідчення № 107287 ід 08.06.1992 року (а.с.58) вбачається, що позивач являвся пенсіонером і йому була призначена пенсія по віку з 01.01.1992 року.

Згідно вимог законодавства, чинного на час виїзду ОСОБА_2 на постійне проживання за межі України, виплата пенсії припинялася на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Таким чином виплата пенсії позивачу була припинена.

15.09.2014 року представник позивача поштою звернувся до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі, Чернівецької області з заявою про поновлення виплати пенсії позивачу з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року, додавши копію паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, копію довіреності і двох рішень адміністративних судів у справах, в яких позивач не був стороною.

Згідно листа № 5206/10 від 01.10.2014 року управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі у відновленні виплати пенсії позивачу відмовлено з тих підстав, що заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його представником в орган, що призначає пенсію по місцю перебування на обліку як одержувача пенсії. Однак Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі пенсійними питаннями займається лише з липня 2002 року, а отже позивач на обліку не перебуває.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови, задовольняючи позов виходив із того, що Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто - неконституційними, та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 51 вищенаведеного Закону було передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнані неконституційними, а, отже, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Колегія суддів апеляційного суду не заперечує права позивача на поновлення виплати пенсії, оскільки, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 25,-рп/2009 таке право поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права, які не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги в частині того, що за наявними у справі доказами пенсійна справа ОСОБА_2 ні в УПФУ у Сторожинецькому районі, ні в УПСЗ Сторожинецької РДА (а.с. 48) не збереглася, що позбавляє можливості встановити, чи належить до компетенції відповідача вирішення питання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_2

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25 листопада 2005 року за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846. Цим Порядком передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. (п.5 Порядку).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто або через представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала від 03.04.2014 року у справі № К/800/23445/13).

Поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. (п.15 Порядку). Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії. (п.39 Порядку).

Як встановлено апеляційним судом в ході судового розгляду, позивач особисто не подав безпосередньо до управління Пенсійного фонду заяву про поновлення виплати йому пенсії встановленого зразка, не надав договір банківського рахунку з тим, щоб пенсія перераховувалась йому на рахунок, відкритий в банківській установі, тобто заявник не дотримався порядку звернення для поновлення виплати пенсій.

З урахуванням встановлених обставин, та зважаючи на факт відсутності в УПФУ у Сторожинецькому районі та в УПСЗ Сторожинецької РДА пенсійної справи ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що відповідач як орган Пенсійного фонду України не мав достатніх законних підстав для вирішення питання про поновлення виплати пенсії позивачу, тому діяв у межах повноважень, наданих Законом.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області задовольнити повністю.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької РДА про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.