Справа № 804/13942/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 квітня 2015 року м. Київ В/800/1685/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Шведа Е.Ю.,

Чалого С.Я.,

Маслія В.І.,

Зайця В.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_5

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2015 року у справі №804/13942/13а (касаційне провадження К/800/66245/14)

за позовом ОСОБА_5

до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та

Павлоградському районі Дніпропетровської області

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року у справі №804/13942/13а, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області по нарахуванню за квітень-жовтень 2013 року ОСОБА_5 до сплати сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В частині позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними щодо нарахування позивачу сум єдиного внеску за 2011- І квартал 2013 року залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2015 року у справі №804/13942/13а (касаційне провадження К/800/66245/14) постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі скасовано. Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою касаційного суду, ОСОБА_5 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в спірних правовідносинах судами неоднаково застосовані положення пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. В якості прикладів приводить правову позицію колегії суддів, викладену в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2012 року (касаційне провадження К/9991/45542/12), ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2013 року (касаційне провадження К/800/43927/13).

Згідно статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за правилами статей 239-2 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України» від 13.12.2010 року N2 (із наступними змінами та доповненнями), під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема:

- різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі;

- різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню;

- різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню;

- різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведені заявником приклади застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин не відповідають вимогам вищезазначених норм, оскільки відсутня обов'язкова одночасна наявність таких складових як тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

За вказаних обставин підстави для допуску справи до провадження для перегляду судового рішення Верховним Судом України у даній адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні заяви про допуск справи №804/13942/13а до провадження для перегляду Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2015 року (касаційне провадження К/800/66245/14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: