Справа № 2а-4558/10/2570
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4558/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівські області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Насіння-Агрохім» до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівські області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Насіння-Агрохім» звернулися до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Варвинської ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішент № /0 від 11.06.2010 року, № /0 від 23.06.2010 року та № /1 від 06.08.2010 року про зменшення податкових зобов'язань наступних періодів з податку на додану вартість у розмірі 203 788,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року, в задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 року зазначені вище судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Варвинська ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція підтримує таку правову позицію, з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом було проведено:

позапланову виїзну перевірку ТОВ «Насіння-Агрохім» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий та березень 2010 року, які виникли з рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періодах з 01.12.2009 року по 28.02.2010 року, за результатами якої складений акт № 268/2300/32517909 від 28 травня 2010 року;

невиїзну документальну перевірку ТОВ «Насіння-Агрохім» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий та січень 2010 року, які виникли з рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періодах з 01.12.2009 року по 28.02.2010 року, з 01.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт № 312/2300/32517909 від 18 червня 2010 року;

позапланову виїзну перевірку ТОВ «Насіння-Агрохім» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий та квітень 2010 року, які виникли з рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періодах з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року, з 01.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.02.2010 року по 31.03.2010 року. За результатами якої складений акт №321/2300/32517909 від 29 червня 2010 року.

На підставі зазначених актів перевірок було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

від 11.06.2010 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 152 525,00 грн.

від 23.06.2010 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 119 482,00 грн.

від 07.07.2010 року № /0. За результатами розгляду скарги поданої ТОВ «Насіння - Агрохім» на дане рішення було винесено податкове повідомлення - рішення № /1 від 06.08.2010 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 203 788,00 грн.

В ході проведених перевірок Варвинською МДПІ було встановлено, що згідно з поданою ТОВ «Насіння-Агрохім» до Срібнянського відділення Варвинської МДПІ податковою декларацією з ПДВ за грудень 2009 року (вх. № /ДСК від 20.01.2010 р.) з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2009 р. (вх. №313 від 29.01.2009 р.) від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту становить 2 674 335 грн.

При перевірці показників декларації Варвинською МДПІ наказами № 60 від 28.05.2010 року, № 71 та № 72від 18.06.2010 року визначено застосування процедури визначення податкового зобов'язання з застосуванням звичайних цін. В ході проведених перевірок Варвинською МДПІ було встановлено, що ТОВ «Насіння-Агрохім» та СТОВ «Батьківщина» що було постачальником зерна кукурудзи позивачу та, по господарських операціях з яким у грудні 2009 року позивачем сформовано податковий кредит на загальну суму 2 468 154,00 грн. є пов'язаними особами.

Це стало підставою для застосування процедури звичайних цін.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірних рішень, судова колегія виходить з наступного.

Для направлення Вищим адміністративним судом України справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, слугував висновок про те, що у даному випадку з метою повного та всебічного з'ясування обставин у справі, судам слід було витребувати у податкового органу на обґрунтування його правової позиції інформацію щодо рівня звичайних цін на кукурудзу в грудні 2009 року, надану уповноваженим державним органом.

Так, згідно листа СТОВ «Батьківщина» від 21.05.2010року вхідний №672/10затрати на вирощування 1 тонни кукурудзи реалізованої непов'язаним покупцям складає 800 грн. за тонну.

Згідно відомостей щодо затрат на формування ціни кукурудзи, яка продана СТОВ «Батьківщина», пов'язаному покупцю ТОВ «Насіння-Агрохім», надісланих листом від 29.04.10 року (вхідний №571/10), затрати на вирощування 1 тонни кукурудзи реалізованої пов'язаному покупцю складають 1300 грн.

За таких обставин податковий орган дійшов висновку, що договірна ціна кукурудзи придбано ТОВ «Насіння-Агрохім» у пов'язаного продавця перевищує звичайну ціну кукурудзи більше ніж на 20 відсотків.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із п. 1.18 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

В силу приписів підпункту 1.20.8 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Таким чином, якщо не доведене зворотне, звичайною вважається ціна, визначена сторонами договору. При цьому обов'язок доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін покладається на податковий орган.

Підпунктом 1.20.2 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Відповідно до пункту 13 Указу Президента України від 23 липня 1998 року № 817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.

Отже, з'ясування рівня звичайних цін має відбуватись відповідно до визначеної процедури, а необхідна інформація - надаватись уповноваженим державним органом. В свою чергу, будь-які дані, надані приватними структурами чи не уповноваженими на це державними органами, не є статистичними документами стосовно звичайних цін на товари (роботи, послуги) та не можуть бути підставою для визначення звичайної ціни.

Матеріали справи містять лист Управління агропромислового розвитку Срібнянської РДА від 02.04.2010 року № 06-01/182, згідно якого що в грудні 2009 року реалізацію кукурудзи здійснювали два сільськогосподарські підприємства району - СТОВ «Васьківці» по ціні 803,8 грн. за тонну та СТОВ «Батьківщина» - 800 грн. за тонну. Також, згідно інформації Відділу статистки у Срібнянському районі Чернігівської області, викладеної в листі від 01.04.2010 року № 50, рівень середньої ціни реалізації зерна кукурудзи по району за період з 01.12.2009 року по 30.01.2010 року складає 65,7 грн. за центнер. Крім того, відповідачем надано в судове засіданні копії листів СТОВ «Васьківці», СВК «Колос», СВК «Удай», ТОВ «Обрій», ПСП «Сокиринське», відповідно до яких зазначеними підприємствами в грудні 2009 року не проводилась реалізація зерна кукурудзи.

Колегія суддів не може не погодитися з позицією суду першої інстанції, що вище зазначені документи не можуть слугувати безспірним доказом того, що рівень ціни за зерно кукурудзи, що була придбана ТОВ «Насіння-Агрохім» у СТОВ «Батьківщина» не відповідає рівню звичайної ціни та перевищує його більше ніж на 20 відсотків.

Звичайні ціни на товари для застосування їх у податкових цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів на внутрішньому ринку України, натомість, інформація Управління агропромислового розвитку Срібнянської районної державної адміністрації та Відділу статистки у Срібнянському районі Чернігівської області не являється узагальнюючою інформацією щодо рівня звичайних цін на зерно кукурудзи на внутрішньому ринку України. Інших доказів на підтвердження свої позиції, щодо придбання позивачем кукурудзи за цінами, що на 20 відсотків вище рівня звичайних Варвинською ОДПІ надано не було.

Таким чином, апелянтом не доведено факту невідповідності ціни договору рівню звичайних цін, а тому така договірна ціна в силу п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» вважається звичайною та відповідає рівню справедливих ринкових цін. Таким чином, ТОВ «Насіння-Агрохім» правомірно, відповідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сформовано показники податкового кредиту з податку на додану вартість з врахуванням сум ПДВ по взаємовідносинам із СТОВ «Батьківщина», а відтак на законних підставах віднесено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2009 року до складу сум, що заявлялися позивачем до бюджетного відшкодування в січні 2010 року, березні та квітні 2010 року.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття спірних рішень.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівські області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.