Справа № 2а-33/2012/1524
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-33/2012/1524

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Панчук Анатолій Іванович

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кооперативу «Новое время» на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року по справі за адміністративним позовом Кооперативу «Новое время» до Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про часткове скасувати рішення сільської ради, про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості по сплаті збору за місця для паркування автомобілів, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2012 року кооператив «Новое время» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просив суд:

- скасувати рішення сільської ради №25-VI від 11 січня 2011 року «Про затвердження положення про збір за місця для паркування транспортних засобів», в частині визнання кооперативу «Новое время» платником збору, як юридична особа, яка проводить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування та спеціально відведених стоянках;

- визнати незаконними дії сільської ради щодо нарахування Кооперативу «Новое время» заборгованості по сплаті за паркування автомобілів у розмірі 83 495, 10 грн. (станом на 01.06.2012 р.) на земельній ділянці площею 0,26 га., відповідно до договору оренди земельної ділянки від 27 березня 2002 року.

Постановою від 09 жовтня 2012 року, ухваленню у відкритому судовому засіданні, Роздільнянський районний суд Одеської області відмовив у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суд Кооператив «Новое время» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому доводи апеляційної скарги дублюють доводи адміністративного позову. Також апелянт посилається на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2012 року, якою кооперативу відмовлено у задоволенні вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки від 27 березня 2002 року, з підстав його розірвання у добровільному порядку, за згодою сторін, що оформлено відповідним рішенням Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що між Кооперативом «Новое время» та Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області укладений, нотаріально посвідчений, договір від 27 березня 2002 року, оренди земельної ділянки площею 0,26 га. для розміщення платної автостоянки.

Оскільки на час оскарженого рішення відповідача №25-VI від 11 січня 2011 року, договір оренди земельної ділянки не розірваний у встановленому законом порядку, та позивач є орендарем земельної ділянки та здійснює діяльність з розміщення платної автостоянки, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскарженого рішення та визнання протиправними дій щодо нарахування збору за місця для паркування автомобілів.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справу, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що 27 березня 2002 року між позивачем та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,26 га., який посвідчений нотаріусом, та за умовами якого позивач орендує земельну ділянку під розміщення платної автостоянки (а.с. 7).

11 січня 2011 року Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області прийняла рішення №25-VI «Про затвердження положення про збір за місця для паркування транспортних засобів» (а.с. 10), в пункті 2 якого, встановлено, що позивач є платником збору за паркування транспортних засобів, як орендар земельної ділянки площею 2600 кв.м.

15 березня 2011 року Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області прийняла рішення №33-VI «Про скасування договору оренди земельної ділянки з КООП «Новое время» (а.с. 12).

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, відповідно до повноважень відповідача, визначених п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.п. 10.2.2. п. 10.2 ст. 10,б п.п. 12.3.1, п.п. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12, ст. 266 ПК України (в редакції чинній на час прийняття оскарженого рішення), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування оскарженого рішення, оскільки на час його прийняття відповідач діяв у відповідності до вимог закону та у межах наданих повноважень.

Також апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування збору, але зазначає про помилковість підстав, за яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих вимог.

Відповідно до матеріалів справи відповідач нарахував позивачу збір за паркування транспортних засобів за 2011 рік в сумі 75962,64 грн., за 2012 рік (станом на 01.02.2012 р.)в сумі 7 532,46 грн. (а.с. 13, 14).

Апеляційний суд зазначає, що безпосередньо самі дії щодо нарахування позивачем збору за паркування транспортних засобів узгоджуються з положенням ст. 266 ПК України.

Відповідно до рішення Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 15 березня 2011 року №33-VI «Про скасування договору оренди земельної ділянки з КООП «Новое время» (а.с. 12), сільська рада вирішила скасувати договір оренди земельної ділянки площею 0,26 га. та зазначила голові сільської ради та Кооперативу «Новое время» про необхідність укладення угоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою.

Апелянт не надав до апеляційного суду угоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки. При цьому апеляційний суд не приймає посилання апелянта на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2012 року, оскільки цим судовим рішення кооперативу відмовлено у задоволенні вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки від 27 березня 2002 року, з підстав його розірвання у добровільному порядку, за згодою сторін, що оформлено відповідним рішенням Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Оскільки апелянт, відповідно до п. 266.5. ст. 266 ПК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) мав самостійно визначати свій обов'язок зі сплати збору за паркування транспортних засобів, та водночас не погоджується з наявністю у нього такого обов'язку, враховуючи приписи ст. 31, 33, 36, 37, 38, 40, 41, 54 ПК України чинного на час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд зазначає про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, що і є належною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними. Належним засобом від поновлення порушеного права є звернення до суду із вимогою про скасування рішення контролюючого органу про визначення податкового зобов'язання зі сплати збору за паркування транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив спір, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язка з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги та для зміни оскарженої постанови в мотивувальній частині.

Оскільки підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати, понесені апелянтом, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кооперативу «Новое время» залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року змінити в мотивувальній частині, зазначивши, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості по сплаті збору за місця для паркування автомобілів, є обрання Кооперативом «Новое время» неналежного способу захисту порушеного права.

В іншій частині постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко