Справа № 802/343/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 квітня 2015 р. Справа № 802/343/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слишинської Н.С.

представника позивача: Назаренка Р.В.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до: ОСОБА_3

про: стягнення безпідставно виплаченої пенсії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно виплаченої пенсії.

В судовому засіданні постало питання щодо наявності підстав для продовження розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив щодо закриття провадження у справі та зазначив, що відносини, які виникли між управлінням та ОСОБА_3 носять публічно-правовий характер.

Представник відповідача проти закриття провадження у справі не заперечував, зазначаючи, що у справі відсутній публічно - правовий спір.

Заслухавши пояснення представників сторін, надавши оцінку позовним вимогам та обставинам справи, які мають значення при вирішенні процесуального питання, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити із наступних мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 5 частини 2 статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суд звертає увагу, що ГУ ПФ України у Вінницькій області в обґрунтування вимог про стягнення безпідставно виплаченої пенсії, посилається на те, що до 01.12.2013 року позивач здійснював виплату пенсії по гр. ОСОБА_4, який помер 03.08.2005 року. На підставі викладеного в управлінні була виявлена переплата пенсії, яка із урахуванням суми, що повернута банком становить 22305,56 грн. Вказана сума, на думку позивача, отримана родичкою пенсіонера ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (відповідачем у справі). У зв'язку із цим, вимога про стягнення коштів пред'явлена саме до ОСОБА_3

Так пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», Пленум роз'яснив, що законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Аналізуючи характер спірних правовідносин, суд зазначає, що у таких правовідносинах позивач не виконує відносно відповідача жодних владних управлінських функцій і не наділений можливістю владно керувати поведінкою особи. Так, відносини пенсійного забезпечення виникли між пенсіонером ОСОБА_4 та управлінням Пенсійного фонду. Зазначені правові відносини припинилися у зв'язку із смертю пенсіонера. При цьому, відповідач у справі не був суб'єктом правовідносин пенсійного забезпечення, які виникли між територіальним органом Пенсійного фонду України та пенсіонером.

Водночас спір виник у зв'язку із тим, що на думку позивача, відповідачем отримано кошти (суми пенсійних виплат, які нараховувались ОСОБА_4.) без достатніх правових підстав, чим заподіяно майнову шкоду головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Тобто, незважаючи на те, що позивач є державним органом, у спірних правовідносинах, він не здійснює владні управлінські функції, а звернення до суду зумовлене наміром відшкодування безпідставно виплаченої пенсії, що є способом захисту порушених прав у спорах приватноправового характеру.

Крім того слід зазначити, що механізм повернення безпідставно виплачених сум пенсій передбачений нормами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В силу таких норм, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналіз положень Закону дає підстави для висновку, що передбачений порядок окреслює можливі способи повернення коштів безпосередньо пенсіонером. Проте, ГУПФ України у Вінницькій області звернулось із позовом про стягнення безпідставно виплаченої пенсії до третьої особи, якою зазначено ОСОБА_3, оскільки така здійснювала догляд за пенсіонером ОСОБА_4

Це дає підстави вкотре підкреслити, що у справі предметом позову є вимога про відшкодування збитків пред'явлена до особи, яка на думку Пенсійного органу винна у їх заподіянні.

Отже, за правовою природою спірні відносини не носять публічно - правового характеру, а тому не можуть бути предметом розгляду у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 року у справі № 21-204а13 у справі про стягнення безпідставно виплачених коштів за відсутності публічно-правового спору, а також зазначена в ухвалах Вищого адміністративного суду України у справах № К/800/38583/13 та № К/800/41135/13.

Таким чином, з огляду на зазначене, юрисдикція адміністративного суду не поширюється на пред'явлений позов, оскільки спір носить приватно - правовий характер та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що оскільки публічно - правовий спір у цій справі відсутній то провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 802/343/15-а за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно виплаченої пенсії закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович