Справа № 815/5499/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5499/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю: апелянта - ОСОБА_1;

представника відповідача - Кисельов Д.Д.;

представника 3-ї особи - Федорова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. про державну реєстрацію за ПАТ «Банк Фінанси та кредит» права власності на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 (індексний номер НОМЕР_2 від 04.08.2014 року); зобов'язання Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень відомості про скасування запису НОМЕР_3 щодо державної реєстрації за ПАТ «Банк Фінанси та кредит» права власності на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в серпні 2014 року до позивача надійшла вимога банку №2962 від 18.08.2014 року, в якій Банком ставиться питання про звільнення позивачем та її неповнолітнім сином ОСОБА_6, квартири під номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, оскільки Банком прийнято рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем та ТОВ «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та кредит» (Далі - Банк), 11 липня 2006 року укладено кредитний договір №13к-23, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 52000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 процентів річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір іпотеки від 12 липня 2006 року серії ВЕА №408392, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 11 липня 2006 року №13к-23. Предметом іпотеки є квартира під номером НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1. В подальшому, в процесі виконання кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 виникли суперечки щодо стану виконання договору та Банк звернувся до Арцизького районного суду Одеської області з позовом про стягнення боргу за кредитним договором та 08.11.2012 року позов Банку був задоволений та стягнуто з позивачки 679445,95 грн. Проте вказане рішення не набрало законної сили та оскаржується в апеляційному порядку. В серпні 2014 року до позивача надійшла вимога банку №2962 від 18.08.2014 року, в якій Банком ставиться питання про звільнення позивачем та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, квартири під номером НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки Банком прийнято рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення. При цьому, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень позивачу стало відомо, що державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Єрміловим А.Г. 04.08.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, за ПАТ «Банк Фінанси та кредит», про що у реєстрі зроблено запис НОМЕР_3. Проте як зазначає позивач, наявність та розмір його заборгованості перед банком ще не встановлено, судовий спір з цього приводу триває, що свідчить про не встановлення розміру забезпечених іпотекою вимог, що також свідчить про незаконність звернення Банком стягнення на предмет іпотеки. Крім того загальна площа квартири становить 45,9 кв.м., та в ній постійно проживає позивач з неповнолітнім сином та іншого нерухомого майна у м. Одесі не має.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності дій державного реєстратора та законності прийнятого ним рішення. Судова колегія вважає такі висновки обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», держаний реєстратор 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Згідно ч. 1, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №13к-23 (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 2.1. даного договору, Банк надає позивальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 52000 (п'ятдесят дві тисячі доларів США) з оплатою по процентній ставці 14,50 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору кредитні ресурси отриманні позивальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Одеса вул. 25 Чапаєвської дивізії, 14, кв. НОМЕР_1 загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.

Відповідно до п. 5.1 даного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава нерухомості (іпотека): двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. 25 Чапаєвської дивізії, 14, кв. НОМЕР_1, загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.. Позичальник зобов'язується укласти з банком договір (іпотеки) зазначеної нерухомості в термін до 18 липня 2006 року.

Також, 12.07.2006 року між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки (а.с. 9-12).

Згідно п. 1.1 цього договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором №13к-23 від 11 липня 2006 року укладеним між Іпотекодержателем і ОСОБА_1, за умови якого останній зобов'язаний Іпотекодержателю до 11 липня 2026 року повернути кредит у розмірі 52000 (п'ятдесят дві тисячі доларів США), сплатити проценти за користування ним у розмірі 14,5 % річних та штрафні санкції у розмірі у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно п. 1.2 даного договору предметом іпотеки є - квартира під номером НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, та складається в цілому з двох житлових кімнат, площею 30,5 кв.м., та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 45,9 кв., належну ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського округу Федорченко Т.М. 12 липня 2006 року Р№4111.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. А згідно ч.3 цієї ж статті, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Також, згідно ст. 36 цього Закону, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 36 із змінами, внесеними згідно із Законом № 800 - VI від 25.12.2008 р.).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Виходячи з положень ч.2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст.33, ст.36 та ч. 1 ст. 37 Закону України «про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Згідно п. 4.3. договору іпотеки укладеного між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1, звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього Договору,

Пунктом 4.4. передбачено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п.4.1 Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів:

- по перше, відповідно п. 4.4.1., шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов'язання. Цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки, в порядку встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

- по друге, відповідно п. 4.4.2. шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на Предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки Предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений відповідно до цього Договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на Предмет іпотеки.

З огляду на викладене колегія суддів, вважає посилання апелянта на те, що прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність здійснюється лише через рішення суду є необґрунтованим, оскільки як зазначалося вище згідно п. 4.4. договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому договорі способів, у тому числі шляхом передачі іпотокодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку ст.37 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку».

Згідно з абзацом 2 частини 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником ПАТ «Банк Фінанси та кредит» під час реєстрації права власності на нерухоме майно було подано до реєстраційної служби наступні документи: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; документ, що підтверджує сплату держаного мита; довіреність ОСОБА_9; паспорт ОСОБА_9; ідентифікаційний код ОСОБА_9; статут ПАТ «Банк Фінанси та кредит»; зміни до статуту ПАТ «Банк Фінанси та кредит»; копія письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; документ що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги; договір іпотеки; технічний паспорт; звіт про незалежну оцінку майна (т.1, а.с. 65-142), тобто усі документи визначенні Постановою КМУ від 17.10.2013 року №868.

Відповідно до п. 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, зокрема на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 3 Порядку №607/5 протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 Порядку №607/5 орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Згідно п. 5 Порядку №607/5 державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

15.07.2014 року ПАТ «Банк Фінанси та кредит» звернувся до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1.

04 серпня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілова А.О. розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 15.07.2014 року за реєстраційним номером НОМЕР_4 прийняла рішення №14901955 провести держану реєстрацію права власності, форма власності приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за суб'єктом ПАТ «Банк Фінанси та кредит» (т.1, а.с. 150).

Згідно пункту НОМЕР_1 Постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Під час перевірки інформації державний реєстратор зробила запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

З інформації отриманої з вказаних реєстрів станом на 04.08.2014 року вбачається, що у ОСОБА_1 у власності також перебуває 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається з матеріалів справи на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14901955 від 04.08.2014р. у власності ОСОБА_1 перебувала 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3, кв., яку вона пізніше у жовтні 2014 подарувала сину за договором дарування, тобто на час реєстрації за Банком права власності у апелянта було інше житло, в якому прописана позивачка та її неповнолітній син.

Тому апеляційний суд також не приймає до уваги посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» оскільки у позивача станом на 04.08.2014 року перебула у власності 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 та подальша передача вказаного нерухомого майна за договором дарування не впливає на оцінку дій реєстратора, які відбулись раніше цієї події.

Судова колегія вважає, що ПАТ «Банк Фінанси та кредит» (третьою особою по справі) під час реєстрації права власності на нерухоме майно до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області були подані усі документи, визначені у Постанові КМУ від 17.10.2013 № 868, тому у державного реєстратора не було законних підстав, визначених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови у реєстрації права на нерухоме майно заявником.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.04.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик