Справа № 810/6594/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №810/6594/14 Головуючий у 1-й інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкової вимоги від 21.07.2014 року №Ф-/2051,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просив суд скасувати податкову вимогу від 21.07.2014 року №Ф-/2051.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково, скасовано вимогу від 21.07.2014 року №Ф-/2051 в частині зобов'язань на суму 30689,19 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Державна податкова інспекція в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Під час апеляційного розгляду справи замінено відповідача - Державну податкову інспекцію в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, її правонаступником - Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовою особою відповідача проведено документальну планову перевірку фінансово - господарської діяльності з питання дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року; за наслідками перевірки складено акт від 27.07.2014 року №1752/17-03/НОМЕР_1.

Актом перевірки встановлені порушення позивачем, зокрема, статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік в загальній сумі 31435,24 грн.

В обґрунтування заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування посадова особа контролюючого органу посилається на те, що позивачем до складу валових витрат за 2013 рік було безпідставно віднесено вартість придбання запасних частин для ремонту та обслуговування автомобілів на загальну суму 5794,82 грн, вартість закуплених шин на загальну суму 82646,64 грн та вартість придбаних дрилі ударної та пили бензинової на загальну суму 2150,00 грн, що призвело до завищення вартості валових витрат на загальну суму 90591,46 грн (90591,46 х 0,347 = 31435,21).

21.07.2014 року відповідачем винесено рішення №/2052, яким на підставі акту перевірки за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1586,76 грн.

Також, 21.07.2014 року відповідачем складено вимогу №Ф-/2051 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 31435,24 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21.07.2014 року №Ф-/2051 є неправомірною в частині недоїмки у розмірі 30689,19 грн; в інший частині недоїмка у розмірі 746,05 грн визнана позивачем.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу;

Згідно частини одинадцятої статті 8 вказаного Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктом 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно пункту 2 частини першої статті 13 Закону органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Положеннями частини четвертої статті 25 вказаного Закону передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Орган доходів і зборів за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не погоджуючись із сумою недоїмки оскаржив в адміністративному порядку рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів єдиного внеску від 21.07.2014 року №/2052.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.08.2014 року №1128/а/10-36-10-01-04/750 скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 21.07.2014 року №/2052 в частині порушень по придбанню запасних частин для ремонту та обслуговування автомобілів та вартості закуплених шин на загальну суму.

Таким чином, позивачем узгоджено недоїмку з єдиного внеску на загальну суму 746,05 грн, відповідно оскаржувана вимога від 21.07.2014 року №Ф-/2051 є неправомірною в частині зобов'язань на суму 30689,19 грн (31435,24 - 746,05).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в частині вимог та скасував вимогу від 21.07.2014 року №Ф-/2051 в частині зобов'язань на суму 30689,19 грн.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 06.04.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.