Справа № 815/6078/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа № 815/6078/14

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Міндоходів в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту відповідач - 1), Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі по тексту ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області або відповідач - 2) в якому просить: зобов'язати відповідача-1 вилучити інформацію про неї, яка була надана під час реєстрації ф.1П та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори; зобов'язати відповідача-1 зберегти за нею форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України); зобов'язати відповідача-2 вилучити інформацію про неї, яка була надана під час заповнення ф.1П та у подальшому вести її облік, як платника податків, за раніше встановленими формами обліку - без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації); зобов'язати відповідача-1 та відповідача-2 знищити інформацію про позивача у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; зобов'язати відповідача-2 анулювати проставлену відмітку про облік платника податків за серією та номером паспорту від 23.05.2014 року та проставити нову (на стор. 7,8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою; зобов'язати відповідача-2 видати ОСОБА_5 довідку з текстом: "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою; зобов'язати відповідача-2 після отримання ОСОБА_5 паспорта громадянина України, внести на стор. 7 або 8, або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Суд першої інстанції своєю постановою від 28 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Міндоходів в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовив.

ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2014 року ОСОБА_4, посилаючись на релігійні переконання, подала до ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області заяву, в якій просила не вносити про неї інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків; зберегти за нею форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження - ст.ст. 28,294,296 ЦК України); проставити у паспорті на сторінці 7,8 або 9 відмітку про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового кодифікатора - ІІН; серія та № паспорта та ін.

Крім того, у цей же день, ОСОБА_4, посилаючись на релігійні переконання, подала до Міністерства доходів і зборів України заяву в якій просила не вносити до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків інформацію про неї та зберегти за нею форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по - батькові, роком народження - ст.ст.28,294,296 ЦК України).

01.07.2014 року ОСОБА_4 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, посилаючись на релігійні переконання, подала до ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області заяву, в якій просила не вносити інформацію до Державного реєстру, не надавати любих цифрових кодифікаторів її малолітній дитині, вести облік її малолітньої дитини за раніше встановленими формами обліку платників податку без застосування цифрових кодифікаторів (за прізвищем, ім'ям, по-батькові), видати її малолітній дитині довідку з текстом: "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового номеру" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою; після отримання її малолітньою дитиною ОСОБА_5 паспорта громадянина України, внести на стор. 7 або 8, або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

28 червня 2014 року ОСОБА_4 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, посилаючись на релігійні переконання, подала до Міністерства доходів і зборів України заяву, в якій просила не вносити в Державний реєстр дані щодо її малолітньої дитини - ОСОБА_5 та здійснювати в подальшому облік її малолітньої дитини - ОСОБА_5 як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку платників податків без застосування цифрових кодифікаторів (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем проживання).

Листами ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області від 02.07.2014 року №3198/10-15-33-18-02-34, від 27.08.2014 року № 4098/10/15-33-18-05, від 31.07.2014 року № 3673/10/15-33-18-05-0034, Міністерства доходів і зборів України від 17.07.2014 року № 4734/с/99-99-18-03-01-14, Державної фіскальної служби України від 11.09.2014 року № 1478/с/99-99-18-03-01-14 позивачам було роз'яснено порядок реалізації права щодо відмови від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чим фактично відмовлено у задоволенні їх заяв про здійснення обліку без жодного цифрового ідентифікатору.

Крім того, 26 серпня 2014 року позивачем до ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області було подано повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (форма №1П) стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_5

Листом від 27.08.2014 року № 4098/10/15-33-18-05 ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області повідомила позивачу, що згідно вимог розділу УІІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 року № 779, фізична особа зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. З урахування викладеного, відповідач-2 у листі вказав, що оскільки ОСОБА_5 на даний час не має паспорта громадянина України, ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області не має можливості провести реєстрацію в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта. Також ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області у вказаному листі, нагадала, що ОСОБА_4 вже була проставлена відмітка у паспорті 20.05.2014 року, яка свідчить, що облік ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта.

Не погоджуючись із встановленим у державі порядком відмови від ідентифікаційного номеру та обліком платників податків, які відмовились від цього номеру, ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01 січня 2011 року діяв Закон України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" від 22.12.1994 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Згідно із статтею 5 цього ж Закону до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Проте, Закон України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" втратив чинність 01 січня 2011 року разом з набранням чинності Податковим кодексом України, яким на даний час регулюється порядок обліку платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Пунктом 63.2 статті 63 Податкового кодексу України передбачено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як передбачено пунктом 63.7 статті 63 Податкового кодексу України, контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, патентах, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому. Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 70.1 статті 70 Податкового кодексу України визначено, що облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Згідно із пунктом 70.5 статті 70 цього ж Кодексу фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт. Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Відповідно до пункту 70.12 статті 70 вказаного Кодексу реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків.

З наведених норм чинного законодавства України чітко слідує, що релігійні переконання особи не звільняють її від конституційного обов'язку сплачувати податки і збори. При цьому, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. За загальним правилом, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Проте, для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, облік ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. При цьому, облік таких осіб ведеться в окремому Державному реєстрі за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Порядок реалізації права на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника чітко визначено законодавством.

Так, зокрема, Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2013 року за № 221/24743), визначаються, порядок та процедура обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (пункт 4 Положення), а також форми облікової картки фізичної особи - платника податків (далі - Облікова картка), повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) (далі - Повідомлення) (пункт 5 Положення).

Пунктом 1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України (далі - паспорт) без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Відповідно до пункту І розділу IV цього ж Положення Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Згідно із пунктами 1, 2, 8 розділу VІІІ вказаного Положення фізична особа, яка раніше не подавала Облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта. Взяття на облік фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру здійснюється протягом п'яти робочих днів від дня подання до контролюючого органу Повідомлення.

Правом на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків позивачі вперше скористалися у 2014 році, відтак, на правовідносини між позивачами та відповідачами поширюються норми чинного податкового законодавства, а саме: ПК України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779.

Аналогічні висновки щодо правил дії нормативно-правових актів у часі в подібних правовідносинах були зроблені Верховним судом України у постанові від 01 липня 2014 року №21-238а14.

З матеріалів справи слідує, що позивачі просили відповідачів не вносити про них інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податку, використовуючи цифрові кодифікатори (тобто, серію та номер паспорта) та здійснювати їх облік виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання серії та номера паспорта.

Разом з тим, за нормами чинного податкового законодавства України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та обов'язково за серією та номером діючого паспорта громадянина України, без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків, про що у паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу ХІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків. Документи, пов'язані з проведенням операцій, передбачених пунктом 1 цього розділу, які не мають серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.

Тобто, з цього слідує, що в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, обов'язково повинно бути зазначено серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), а у разі відсутності у вказаних документах серії та номера паспорта такі документи вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.

Враховуючи наведені норми, механізм відмови особи від ідентифікаційного номеру є формалізованим процесом, який передбачає подання заяви згідно з установленою формою, а також певних документів, що стосуються особи.

В силу статей 6, 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Це означає, що порядок обліку платників податків та дії контролюючих органів у зв'язку з веденням цього обліку визначаються актами законодавства. Вимоги цих законодавчих актів є загальними, вони поширюють свою дію на необмежене коло осіб і не залежать від бажання особи, її згоди чи незгоди з встановленим правовим порядком.

Це також означає, що порядок обліку платника податку, який відмовився від ідентифікаційного номеру, не може визначатися й судовим рішенням, адже це виходить за межі компетенції суду.

При вирішенні даного спору не заслуговує на увагу правова позицію позивачів про те, що дія норм Податкового кодексу України звужує їх права, які були передбачені Законом України " Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів ", оскільки норми цього Кодексу у встановленому порядку неконституційними визнані не були.

При цьому, норми Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" на спірні правовідносини не поширюються, оскільки вказаний Закон втратив чинність із набранням чинності ПК України з 01.01.2011 року, в той час як правом на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків позивачі скористалися у 2014 році.

Оскільки Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у випадку, якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, серією та номером паспорта, тому взаємопов'язані позовні вимоги про зобов'язання не вносити інформацію про позивачів до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори, про зобов'язання Державну фіскальну службу України зберегти за позивачем форму обліку платників податків (лише за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації), про зобов'язання вести облік позивачів як платників податків за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорта (лише за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації), про зобов'язання знищити інформацію про позивачів у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами, до задоволення не підлягають.

Крім того, не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов'язання ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області проставити у паспортах відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, оскільки згідно із пунктом 8 розділу VІІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779, лише після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення і складається зі слів "Має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта", а не зі слів "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора", як просять вказати позивачі.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання видати ОСОБА_5 довідку з текстом "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою, слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище, порядок реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі визначений приписами Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779.

Проте, вказаним Положенням не передбачено порядок надання будь-яких довідок про право здійснення платежів без цифрового ідентифікатора, тобто, у даному випадку ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 просить суд прийняти рішення щодо зобов'язання контролюючого органу вчинити дії, які не передбачені чинним законодавством.

Також слід звернути увагу на те, що за своїм змістом дане Положення передбачає облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України. Тобто, такий облік можливий лише у разі наявності у особи паспорта. Іншого порядку обліку даної категорії осіб чинним законодавством не передбачений.

Зі статей 31, 32, 33 Цивільного кодексу України вбачається, що малолітньою особою є фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років; неповнолітньою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років та повнолітньою є фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років. Таким чином, оскільки ОСОБА_5 є малолітнім, то він не має права на отримання паспорта громадянина України.

Тому, враховуючи вищевикладене, своє право щодо відмови від ідентифікаційного номеру через свої релігійні або інші переконання малолітні особи зможуть використати після досягнення ними 16-річного віку, звернувшись із відповідною заявою до податкового органу за місцем їх проживання.

Крім того щодо позовних вимог про зобов'язання ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області після отримання ОСОБА_5 паспорта громадянина України внести на сторінці 7, 8 або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою, слід також зазначити, що, проставлення відмітки у паспорті є завершальною стадією процедури відмови від ідентифікаційного номеру, яка, у свою чергу, може бути розпочата тільки за власним волевиявленням особи. Тому така позовна вимога є передчасною, оскільки містить вимогу про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії у майбутньому, а рішення суду не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 є такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Міндоходів в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк