Справа № 2а-3334/10/0770
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/29035/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Закарпатській області (далі - Регіональне управління) про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2012 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Регіонального управління в частині не поновлення ОСОБА_4 на роботі згідно рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року та зобов'язано відповідача внести зміни до наказу від 01.06.2011 року №03-0 про поновлення позивача на роботі з 29.08.2000 року, а саме: зберегти за позивачем 11-й ранг державного службовця у період з 29.08.2000 року; зарахувати позивачу до спеціального стажу державного службовця період з 29.08.2000 року; нарахувати та виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 08.10.2001 року по 01.06.2011 року. Також зобов'язано відповідача: внести запис до трудової книжки позивача з відповідними змінами, внесеними до наказу №03-о від 01.06.2011 року; подати до Пенсійного фонду України в м. Ужгороді звіт в частині нарахування та виплати позивачу середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 29.08.2000 року по 01.06.2011 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року вказану постанову суду першої інстанції скасовано і провадження у справі закрито.

В касаційній скарзі та в додаткових поясненнях і доповненнях до неї позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції і скасувати рішення апеляційної інстанції або скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд чи для продовження розгляду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 6 вересня 2010 року звернулась до суду першої інстанції із даним позовом.

Рішенням Ужгородського міського суду від 8 жовтня 2001 року, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 серпня 2006 року та ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року позивача було поновлено на роботі з 29 серпня 2000 року і стягнуто на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також змінено сторону виконавчого провадження у зв'язку з ліквідацією боржника.

Розглядаючи спір і задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів», який набрав чинності на час подання позивачем 6 вересня 2010 року позову, статтю 267 КАС України «Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах» доповнено частинами 9 та 10.

Так, згідно ч. 9 вказаної статті особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Вказану заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною судовою постановою.

Заява підлягає розгляду та вирішенню у судовому засіданні із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Частиною 10 ст. 267 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, а так само якщо заяву подано із порушенням правил, що передбачені частинами першою і другою цієї статті, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.»

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки вимоги позивача пов'язані, на його думку, саме з протиправними діями чи бездіяльністю відповідача в частині: невиконання чи неналежного виконання рішень судів України та покладених судами обов'язків поновити позивача на роботі; не нарахування та невиплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29.08.2000 року по 08.10.2001 року в сумі 4564, 17 грн.; середньої зарплати за місяць в сумі 351,09 грн. чи середньомісячної зарплати за весь час вимушеного прогулу згідно з чинним законодавством України; не оформлення вкладишу нового зразка від 05.11.1998 року до трудової книжки позивача; не оформлення належним чином трудової книжки із вкладишами до неї від 05.11.1998 року та 07.06.2011 року; не допущення позивача до фактичного виконання посадових обов'язків згідно посадової інструкції в Регіональному управлінні в повному обсязі та стягнення матеріальної і моральної шкоди, то такі вимоги ОСОБА_4 не можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження, оскільки законом встановлено спеціальний порядок для вирішення зазначених спірних питань.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду апеляційної інстанції, що наведені нижче вимоги позивача не можуть бути предметом розгляду судів адміністративної юрисдикції, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями визнавати такі права, як: визнати за позивачем право заробляти собі на життя працею; визнати за ним право на виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та за весь час затримки видачі оформлених належним чином його трудової книжки із вкладишами до неї; на виплату середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року; на відновлення його попереднього становища у статусі державного службовця за період з 29.08.2000 року до 30.08.2011 року; на припинення дій, які порушують його трудові права, свободи та охоронювані законом інтереси; на відшкодування завданих матеріальних збитків і моральної шкоди згідно з чинним законодавством України; визнати право на індексацію присудженої рішенням Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року на його користь середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 4564,17 грн. у зв'язку з невиплатою чи несвоєчасною виплатою; на компенсацію втрати частини заробітної плати у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) згідно з чинним законодавством України.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про необхідність закриття провадження у справі.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Щодо вимог касаційної скарги про скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що зазначене рішення вже скасоване судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман