Справа № 826/20259/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третіх осіб – публічного акціонерного товариства «Київобленерго», публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА» (надалі – ТОВ «РАДА», позивач) до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі також відповідач), за участю третіх осіб – публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (надалі – ПАТ «Київобленерго», третя особа1), публічного акціонерного товариства «Київенерго» (надалі - ПАТ «Київенерго», третя особа2) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене у листі від 29.09.2014р. за № 06-01/3323; зобов'язання повторно розглянути заяву ТОВ «РАДА».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Київенерго» умисно відмовило ТОВ «РАДА» в укладені договору на отримання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, в діях ПАТ «Київенерго» є всі ознаки такого порушення законодавства про захист економічної конкуренції як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

В той же час, відповідачем відмовлено ТОВ «РАДА» в розгляді скарги на протиправні дії ПАТ «Київенерго».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, зазначивши, що врегулювання правовідносин між споживачами, виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання щодо порядку надання послуг не відноситься до компетенції органів Антимонопольного комітету України, оскільки знаходиться у сфері регулювання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не прибув, подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що позивач звернуся до суду із позовом з приводу дій ПАТ «Київенерго», а не ПАТ «Київобленерго», в той час як вказані товариства є різними суб’єктами господарювання.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях та зазначив суду, що вирішення спірних питань при укладенні господарських договорів, а також визначення, який саме суб’єкт господарювання має бути виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не належить до компетенції органів Антимонопольного комітету України, а тому відповідачем направлено обґрунтовану відповідь по суті викладених у зверненні позивача питань.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

ТОВ «РАДА» звернулося до ПАТ «Київенерго» із заявою вих. №00-0695 від 08.07.2014р. про укладення договору на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води у будинку за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 17 .

У відповідь на зазначену заяву ПАТ «Київенерго надало відповідь вих. №029/53/7193 від 28.07.2014р. про неможливість укладення договору, посилаючись на підписання угод з КП «Дирекція замовника з УЖГ Дарницького р-ну м. Києва» про співпрацю Виконавця послуг (ПАТ «Київенерго») з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності.

Зокрема, ПАТ «Київенерго» у вказаному листі зазначено, що теплопостачання житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 17 здійснюється на підставі договору на постачання теплової енергії, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Дирекція замовника з УЖГ Дарницького р-ну м. Києва».

Позивач звернувся до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою щодо відмови ПАТ «Київенерго» укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води.

Київським міським територіальним відділенням Антимонопольного комітету України прийнято рішення, оформлене листом від 29.09.2014р. про відмову ТОВ «РАДА» в розгляді поданої скарги, у зв’язку із тим, що розгляд даної скарги не відноситься до компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993р. № 3659-XII, Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001р. № 2210-IIIта іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною першою етапі 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції» цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб’єктами господарювання; суб’єктів господарювання з іншими суб’єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв’язку з економічною конкуренцією.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Відповідно до пункту 14 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994р. № 5 (у чинній на час виникнення спору редакції) органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статтями 36 і 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з частиною першою статті 37 цього Закону у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Пунктом 20 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбачено, що у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова відділення відмовляють у розгляді справи, про що письмового повідомляється заявник.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду заяви Київським міським територіальним відділенням Антимонопольного комітету України виявлено, що теплопостачання зазначеного будинку здійснюється на підставі договору на постачання теплової енергії, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Дирекція замовника з УЖГ Дарницького району м. Києва» як балансоутримувачем зазначеного будинку.

Оскільки визначення, який саме суб’єкт господарювання має бути виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та, відповідно, вирішення спірних, питань при укладанні господарських договорів не належить до повноважень органів Антимонопольного комітету, справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в ході розгляду заяви ТОВ «РАДА», відділенням не розпочиналась, про що відділення надало відповідь листом від 29.09.2014 р. № 26-01/3323.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги»№1875-IV від 24.06.2004 р.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198-VII від 10.04.2014р. (надалі – Закон № 1198) внесено зміни до ряду Законів України (у тому числі до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і «Про місцеве самоврядування в Україні»), згідно з якими з 01.07.2014р. скасовано повноваження органів місцевого самоврядування визначати виконавців послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), а також, зокрема, визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об’єктів усіх форм власності є суб’єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Механізм реалізації положень Закону № 1198 на сьогодні відсутній.

У місті Києві діють встановлені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації (Виконавчого органу Київської міської ради) тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, до складу яких включені витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації згідно з вимогами Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Виходячи з положень Закону № 1198, та відповідно до Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (на сьогодні Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Відповідно до пункту 3 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014р. № 715/2014, одними з основних завдань цієї Комісії є здійснення державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках шляхом, зокрема, збалансування інтересів суб'єктів господарювання, споживачів і держави.

Головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику, зокрема, у сфері житлово-комунального господарства, відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014р. № 197, є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

З огляду на вищевказані норми права, врегулювання правовідносин між споживачами, виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання щодо порядку надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не відноситься до компетенції органів Антимонопольного комітету України, оскільки знаходиться у сфері регулювання вищезазначених органів влади.

Разом з тим, порядок укладання, внесення змін або розірвання договорів передбачений положеннями глави 20 Господарського кодексу України.

Отже, суд погоджується з позицією відповідача, що Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України діяло виключно в межах законодавства України, без порушення приписів законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до покладених на нього завдань, а позивач не довів суду зворотного, а отже, позов про визнання протиправним та скасування рішення відділення про відмову у початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене в листі від 29.09.2014р. № 06-01/3323 та зобов’язання розглянути заяву задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб’єкт владних повноважень виконав покладений на нього обов’язок і довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко