Справа № 455/2224/13-а, 2а-455/23/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Львів Справа № 876/2903/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року у справі № 455/2224/13-а за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області (далі - ВДВС Старосамбірського РУЮ), в якому просив визнати незаконною постанову начальника цього відділу Ханас І.І. про закінчення виконавчого провадження від 27 грудня 2011 року ВП № 21369259, зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження, також просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позов обґрунтовував посиланням на протиправність оскаржуваної постанови. Зазначав, що оскаржувана постанова винесена за відсутності на те законних підстав, оскільки виконавчий лист від 08 вересня 2010 року № 2-16/2010, згідно з яким управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області (далі - управління) зобов'язано здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності з 22 травня 2008 року відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виконаний лише частково, так як перерахунок пенсії проведено з 01 квітня 2009 року.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року позов задоволено частково. Визнано незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 грудня 2011 року серія ВП № 21369259 та зобов'язано відповідача відновити виконавче провадження. В решті позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що оскаржувана постанова винесена правомірно, а висновки суду першої інстанції є помилковими. Вказує, що перерахунок пенсії позивача проведено з 01 квітня 2009 року, так як саме з цього часу позивач перебуває на обліку в управлінні.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що начальником ВДВС Старосамбірського РУЮ Ханас І.І. 15 вересня 2010 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 21369259 на підставі виконавчого листа 2-16/2010, виданого 08 вересня 2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про зобов'язання управління здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку восьми прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної категорії населення.

Розпорядженням управління від 28 січня 2011 року № 142789 ОСОБА_1 перераховано пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу постановки його на облік, а саме з 01 квітня 2009 року.

27 грудня 2011 року державним виконавцем винесена постанова ВП № 21369259 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанову про закінчення виконавчого провадження винесено передчасно, оскільки всупереч судовому рішенню перерахунок пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року позивачу не здійснений.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з частиною 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі.

Приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, начальник ВДВС Старосамбірського РУЮ у Львівській області Ханас І.І. керувалась інформацією управління про те, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2009 року відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто з часу постановки його на облік в управлінні, оскільки до вказаної дати позивачу виплачувалась пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Виходячи з того, що вказана виплата позивачу була перерахована лише з 01 квітня 2009 року, а відповідачем не вживалось заходів щодо виконання рішення суду в повному обсязі згідно із законом, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відсутність у державного виконавця підстав для закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право позивача є порушеним, а відтак його відновлення можливе шляхом визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 грудня 2011 року ВП № 21369259.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відновити виконавче провадження, то слід зазначити, що частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відтак, сам факт скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, передбачає обов'язок державного виконавця вчинити дії направлені на відновлення неправомірно закінченого виконавчого провадження. Такі дії повинні бути вчинені у визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» строк.

Отже, порушення прав позивача у зв'язку з невжиттям державним виконавцем дій щодо відновлення виконавчого провадження можливе лише після спливу встановленого статтею 51 вищезазначеного Закону строку на вчинення таких дій.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для одночасного задоволення вимоги про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання відновити виконавче провадження.

Відносно вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163, абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 названого кодексу, згідно з якими в резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

У разі звернення позивача із вимогою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд відмовляє в задоволенні такої вимоги.

Таким чином судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні такої вимоги, так як встановлення судового контролю за виконанням рішення можливе лише на стадії прийняття судом рішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині задоволення вимоги про зобов'язання відновити виконавче провадження, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині та прийняття нової постанови про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року у справі № 455/2224/13-а - скасувати в частині задоволення вимоги про зобов'язання відновити виконавче провадження за виконавчим листом від 08 вересня 2010 року № 2-16/2010, виданим Старосамбірським районним судом Львівської області та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні цієї вимоги.

В решті постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський