Справа № 825/2003/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2003/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А
02 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,
при секретарі Таран А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним наказ, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2013 року позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
визнати нечинним наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 61-ос-1 від 30.04.2013 року про звільнення;
поновити на посаді старшого офіцера відділу оборонної, мобілізаційної роботи та організації антитерористичних заходів штабу;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з часу звільнення до дня поновлення на роботі.
20.06.2013 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив поновити строк на оскарження наказів Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 18.05.2012 року № 524, від 21.05.2012 року № 529, від 16.06.2012 року № 641, від 20.06.2012 року № 653, від 10.07.2012 року № 751, від 17.07.2012 року № 788, від 05.10.2012 року № 1172, від 11.12.2012 року № 1503, від 14.02.2012 року № 8-КП та визнати їх нечинними, а також визнати нечинним наказ від 27.05.2013 року № 83-ос-1 про виключення зі списків, поновити його на посаді старшого офіцера відділу оборонної, мобілізаційної роботи та організації антитерористичних заходів штабу; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з часу звільнення до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) за один місяць.
В обґрунтування заяви в частині поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що про оскаржувані накази йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи 11.06.2013 року.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у задоволенні заяви в про збільшення позовних вимог та поновлення строку звернення до суду в частині відмовлено, а позовні вимоги в частині визнання нечинними наказів Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ): від 18.05.2012 року № 524, від 21.05.2012 року № 529, від 16.06.2012 року № 641, від 20.06.2012 року № 653, від 10.07.2012 року №751, від 17.07.2012 року № 788, від 05.10.2012 року № 1172, від 11.12.2012 року № 1503, від 14.02.2012 року № 8-КП залишено без розгляду.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Перевіряючи правомірність оскаржуваної Ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.
Частиною третьої цієї статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Крім того, законодавцем змінено приписи щодо правових наслідків пропуску строку звернення до суду. Чинними положеннями частини першої статті 100 КАС передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суду необхідно перевіряти додержання строку звернення до суду. У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.
Якщо провадження у справі було помилково відкрито за адміністративним позовом, поданим із порушенням строку звернення до адміністративного суду, питання про поновлення якого судом не вирішувалося, і про пропуск строку стало відомо у ході розгляду справи, суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, про прийняття наказів Чернігівського прикордонного загону від 18.05.2012 року № 524, від 21.05.2012 року № 529, від 16.06.2012 року № 641, від 20.06.2012 року № 653, від 10.07.2012 року №751, від 17.07.2012 року № 788, від 05.10.2012 року № 1172, від 11.12.2012 року № 1503, від 14.02.2012 року № 8-КП позивачу стало відомо під час проходження служби, що підтверджується відповідними підписами позивача про ознайомлення (т.1 а.с.37, 69-83,129-146).
Таким чином, посилання позивача на те, що про оскаржувані накази, йому стало відомо лише під час ознайомлення з матеріалами справи в суді 11.06.2013 року колегія суддів розцінює критично та до уваги не приймає.
Оскільки, позивачем не наведено доводів в підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме, існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, доказів, які б свідчили про існування таких обставин, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність залишення заяви про збільшення розміру позовних вимог та поновлення строку звернення до суду в частині визнання нечинними наказів Чернігівського прикордонного загону: від 18.05.2012 року № 524, від 21.05.2012 року № 529, від 16.06.2012 року № 641, від 20.06.2012 року № 653, від 10.07.2012 року №751, від 17.07.2012 року № 788, від 05.10.2012 року № 1172, від 11.12.2012 року № 1503, від 14.02.2012 року № 8-КП без розгляду.
Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.
Таким чином, позивач має можливість подати заяву про збільшення позовних вимог до суду першої інстанції. Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається у апеляційній скарзі позивач, та вважає, що суд повно встановив обставини у справі, яким надав правову оцінку на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 07 квітня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.