Справа № 361/1863/15-а
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/1863/15-а
провадження № 2-а/361/139/15
Постанова

Іменем України

1 квітня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Ярмоленко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 10-ти кілометровій зоні відчуження з 27 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року у м. Прип'ять, з 29 травня до 31 травня 1986 року, з 01 червня до 08 червня 1986 року у м. Чорнобиль.

Для участі в заходах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, позивач був відряджений із свого постійного місця роботи - Броварського відділу позавідомчої охорони при Броварському МВ ГК МВС України в Київській області.

Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, видало йому довідку про розмір грошового забезпечення за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 21.11.2014р. №71, яку він 20.01.2015р. долучив до своєї заяви для проведення УПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області перерахунку його пенсії відповідно до Постанови КМУ від 23 листопада №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У своїй відповіді від 09 лютого 2015 року №1150/10 УПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області відмовило йому у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що включення у розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії сум, які зазначені у довідці №71 від 21 листопада 2014 року, підстави відсутні.

Як вбачається з довідки, за роботу в населених пунктах зони відчуження у м. Прип'ять, м. Чорнобиль позивач мав посадовий оклад 100 крб., оклад за спеціальним званням - 120 крб., надбавку за вислугу років - 11 крб., нарахована заробітна плата в сумі 1143,92 крб., з урахуванням коефіцієнта кратності 5, 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.

Згідно вищезазначеної довідки, фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, з якої має обчислюватися розмір його пенсії, складається з грошової виплати за перебування у резерві в стані бойової готовності та одноразової винагороди відповідно до наказу МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Позивач вважає відмову управління в перерахунку його пенсії неправомірною.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив суд визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області у перерахунку пенсії відповідно до наданої довідки №71 від 21 листопада 2014 року неправомірною та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області провести перерахунок пенсії з 20 січня 2015 року, з урахуванням відомостей про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році, згідно довідки №71 від 21 листопада 2014 року, виданої Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з суми 1143,92 крб.:14 днів х 30 календарних днів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. До суду надійшло заперечення на даний адміністративний позов від відповідача, в якому зазначало, що перш ніж звернутися до управління, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про зобов'язання Броварського МВ ГУ МВС України надати йому довідку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року позов було задоволено з грубим порушенням норм процесуального права, а відповідач в даній справі проігнорував дані порушення та не вжив відповідних заходів.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду.

Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-21 «Паро оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» було розсекречено ряд нормативно-правових актів урядів СРСР та УРСР. Серед них були і акти, на які посилається позивач. Таким чином позивач міг дізнатися про належність йому виплат ще у 2001 році, а тому порушив строки звернення до суду, без вирішення питання про поважність причин такого пропуску.

Частина 4 ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» взагалі виключена, та чинна в іншій редакції, викладеній наступним чином: «пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадян із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за робу у зоні відчуження у 1986 -1990 роках не може перевищувати 3,0 тис, крб. Умови, порядок призначення та метальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Дані зміни були внесені ЗУ М 76 від 28.12.2014 рок, в яких чітко було врегульовано питання, що сума для обчислення має бути одержаним заробітком, а не тим який мав виплатитися.

Посилаючись на вищевказане, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.7,12,13).

Приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 10-ти кілометровій зоні відчуження з 27 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року у м. Прип'ять, з 29 травня до 31 травня 1986 року, з 01 червня до 08 червня 1986 року у м. Чорнобиль (а.с.8).

Для участі в заходах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, позивач був відряджений із свого постійного місця роботи - Броварського відділу позавідомчої охорони при Броварському МВ ГК МВС України в Київській області.

Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, видало йому довідку про розмір грошового забезпечення за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 21.11.2014р. №71, яку він 20.01.2015р. долучив до своєї заяви для проведення УПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області перерахунку його пенсії відповідно до Постанови КМУ від 23 листопада №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.9).

20 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки №71 від 21 листопада 2014 року (а.с.10).

У своїй відповіді від 09 лютого 2015 року №1150/10 УПФ України в м. Броварах та Броварському районі Київської області відмовило йому у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що включення у розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії сум, які зазначені у довідці №71 від 21 листопада 2014 року, підстави відсутні (а.с.11).

Як вбачається з довідки, за роботу в населених пунктах зони відчуження у м. Прип'ять, м. Чорнобиль позивач мав посадовий оклад 100 крб., оклад за спеціальним званням - 120 крб., надбавку за вислугу років - 11 крб., нарахована заробітна плата в сумі 1143,92 крб., з урахуванням коефіцієнта кратності 5, 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII.

Згідно ч. 1 ст. 54 цього Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так, абзацом першим пункту 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", було наказано, зокрема, міністру внутрішніх справ Української PCP дозволяти за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, що зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у III зоні небезпеки у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом другим пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - III зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Крім того, підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, установ та організацій, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища" встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- і двохкратному розмірах, понад середньомісячну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленому за місцем роботи.

Згідно з розпорядженням КМУ №1006-р від 25.11.1993 р., учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - співробітники МВС, віднесені до першої категорії, а також ті, що отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 БЕР і більше, мають право на перерахування їх грошового утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах, відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зокрема у частині 1 цієї ж постанови зазначено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних витрат.

Пункт 2 вказаної постанови передбачає, що заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» №964-рс від 17 травня 1986 року - в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і у зв'язку із чим не допускається для подальшої роботи у зазначених зонах небезпечності - йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівникам - 300 крб..

Статтею 1 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати: до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгтунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із ч 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, зазначеної в довідці №71 від 21 листопада 2014 року в сумі 1143,92 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова Управління ПФУ в проведенні перерахунку пенсії є безпідставною і протиправною.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що фактична заробітна плата ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження, із якої повинно проводитися обчислення пенсії становить 1143 крб. 92 коп..

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 99, 100, 159 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив :

Позов задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки №71 від 21 листопада 2014 року неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 20 січня 2015 року, з урахуванням відомостей про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році, згідно довідки №71 від 21 листопада 2014 року, виданої Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з суми 1143,92 крб.:14 днів х 30 календарних днів.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сердинський В. С.