Справа № 817/410/15
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/410/15

27 березня 2015 року 11год. 21хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Омельченко А.В.

відповідача: представник Шапошніков О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс"
до Державна податкова інспекція у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженеріс» (далі - ТОВ «Дженеріс») звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2014 року № .

Відповідно до вимог ст.55 КАС України суд здійснив заміну первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на належного - Державну податкову інспекцію у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області у зв'язку з реорганізацією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 вересня 2014 року працівниками ДПІ у м. Рівному складено акт № 659/17-16-22-01/38371047 «Про результати позапланової виїзної ТОВ «Дженеріс» з питань дотримання податкового законодавства при взаєморозрахунках з ТОВ «Антарес» за липень 2014 року».

На підставі даного акта відповідачем 10.10.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн.

Позивач вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, прийнятим без врахування первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Вважає, що контролюючим органом збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн. відносно ТОВ «Дженеріс» ґрунтуються виключно на суб'єктивних припущеннях та на висновках акту ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 21.08.2014 року №175/04-61-22-2/31037491 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Антарес» з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

В якості спростування наведених в актах перевірки доводів позивач зазначає про наявність всіх первинних документів, що підтверджує фактичність господарських операцій з ТОВ «Антарес» та правильність формування податкового кредиту за липень 2014 року на суму 214458,56 грн., а також про відповідність вимогам чинного законодавства отриманих від контрагента податкових накладних.

Крім того вказує, що заперечення від 03.10.2014 року № 89 на акт перевірки від 29.09.2014 року №659/17-16-22-01/38371047, яким ТОВ «Дженеріс» надало первинні бухгалтерські документи, підтверджує наявність всіх підстав для віднесення до податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Антарес» за липень 2014 року, яке відповідно до п.86.7 ст. 86 Податкового Кодексу України є невід'ємною частиною акту перевірки.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення та пояснив, що під час перевірки Товариства встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні розміру податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року на загальну суму 214458,56 грн. Причиною вказаних порушень орган доходів і зборів вважає відсутність об'єктів оподаткування при придбанні нафтопродуктів по взаємовідносинах платника податків з контрагентом ТОВ "Антарес". Представник відповідача зазначив, що для перевірки не було надано усіх необхідних первинних документів і документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували реальність цих господарських операцій. З наданих для перевірки документів неможливо було прослідкувати транспортування і оприбуткування нафтопродуктів та дотримання платником податків вимог спеціальних нормативних актів, якими регулюється порядок обліку нафтопродуктів. При цьому наголосив, що зустрічною звіркою встановлено неможливість останніх здійснювати господарські операції з продажу товарів, внаслідок встановлення факту безтоварності господарських відносин із їхніми контрагентами по придбанню товарів.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з ТОВ "Антарес" за липень 2014 року, результати якої оформлено актом від 29.09.2014 року №659/17-16-22-01/38371047 (82-89).

Платником податків подано заперечення на акт перевірки, за наслідками розгляду яких органом доходів і зборів висновки акту залишено без змін (а.с.14, 15-18).

На підставі матеріалів перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівному прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.10.2014 року № про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн. (а.с.12).

Платником податків податкове повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку, за наслідками якого контролюючі органи вищого рівня скарги ТОВ «Дженеріс» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.6-8, 9-11).

В основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року на 214458,56 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на відповідну суму.

Підставою для вказаних висновків стали твердження органу доходів і зборів про безтоварність господарських операцій платника податків з ТОВ "Антарес".

Суд не погоджується з наведеними висновками, вважає їх безпідставними та такими, що ґрунтуються не на нормах закону і фактичних обставинах здійснення господарських операцій, а на припущеннях контролюючого органу.

Так, відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, що фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції, кореспондується з положеннями розділу V Податкового кодексу України, яким встановлено порядок формування платниками податків податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення об'єкта оподаткування цим податком.

Так, підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів.

В свою чергу, підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як закріплено у пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України на платника податків покладається обов'язок для цілей оподаткування вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2).

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" з 14.09.2012 року зареєстроване в якості юридичної особи, з 17.09.2012 року перебуває на обліку як платник податків, з 01.02.2013 року зареєстроване в якості платника податку на додану вартість та здійснює господарську діяльність з роздрібної та оптової торгівлі пальним і подібними нафтопродуктами (а.с.19-21).

Між ТОВ «Антарес» та ТОВ «Джененріс» був укладений договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Антарес» (Постачальник) зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов договору (а.с.37-39).

Додатковими угодами №000147 від 01.07.14 та від 31.07.2014 року до Договору поставки № 0107-70 від 01.07.2014 року Сторони узгодили характеристики нафтопродуктів їх вартість та кількість, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92 виду ІІ класу С в кількості 20.870 т. та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D кількості 45.332 т. на загальну суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214458,56 грн. (а.с.40, 41).

Згідно додаткової угоди від 01.11.2014 року до договору поставки нафтопродуктів № ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року сторони визначили, обов'язок покупця здійснити оплату за Товар, шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника до 31.07.2015 року (а.с.44). Таким чином на момент розгляду справи граничний строк для оплати за поставлений Товар не настав.

За умовами договору поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року передача нафтопродуктів здійснюється шляхом підписання актів прийому-передачі (п.п. 2.1.1). Акт приймання-передачі нафтопродуктів №000147 від 31.07.14 року підтверджує приймання-передачі нафтопродуктів, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92 виду ІІ класу С в кількості 20.870 т. та Бензин автомобільний підвищеної якості А-95 Євро виду ІІ класу D кількості 45.332 т. на загальну суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214458,56 грн. згідно договору поставки № ДГ-0107-70 від 01.07.2014 року.

Договором поставки №ДГ-01-07-70 від 01.07.2014 року (п.4.2) сторони визначили, що товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС 2010).

Як вбачається з листа № 147/07-А від 01.07.2014 року ТОВ «Антарес» повідомило, що нафтопродукти придбані ТОВ «Дженеріс» згідно договору знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані в будь-який час на протязі дії вищезазначених договорів. ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності повідомлений (а.с.43).

Як встановлено в судовому засіданні, придбані позивачем нафтопродукти в ТОВ «Антарес» були передані на зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно договору зберігання №4200 від 03.07.2014 року (а.с.45-46).

Належне виконання умов договору зберігання нафтопродуктів між ТОВ «Дженеріс» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» підтверджується актом приймання - передачі нафтопродуктів від 31.07.2014 р., актом повернення зі зберігання від 31.07.2014 року та актом приймання передачі наданих послуг від 31.07.2014 року, звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку, що підтверджують оплату наданих послуг зберігання.

Відповідно до Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 11/07/14 від 01.06.2014 року ТОВ «Рісол» надавало послуги з перевезення нафтопродуктів з складу світлих нафтопродуктів (ССНП в смт Клевань, вул. Мелещука, 8) до автозаправних станцій. Належне виконання умов договору підтверджується актом виконаних робіт від 31.07.2014 року, звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку, що підтверджують оплату наданих послуг перевезення (а.с.50-52).

Як вбачається з наданих позивачем до заперечень на акт перевірки та в судове засідання товарно-транспортних накладних, нафтопродукти придбані ТОВ «Дженеріс» у ТОВ «Антарес» транспортувались із місця зберігання безпосередньо до АЗС позивача автоцистернами для їх подальшої реалізації.

З листа ПАТ «Дніпронафтопродукт» №10/3107/01 від 31.07.2014 року, вбачається, що ТОВ «Гед Вілс» надає ПАТ «Дніпронафтопродукт» послуги з приймання, розміщення та відпуску нафтопродуктів, прийняті ПАТ «Дніпронафтопродукт» на зберігання (а.с.60).

Досліджені у судовому засіданні товарно-транспортні накладні форми №1-ТТН, виписані відповідно до вимог Додатку 3 до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. №281/171/578/155, у сукупності з первинними бухгалтерськими, платіжними дорученнями про оплати за отримані ПММ та іншими документами достовірно підтверджують факт транспортування придбаних у ТОВ «Антарес» нафтопродуктів, зі складу світлих нафтопродуктів в смт. Клевань, вул. Мелещука, 8 на адресу АЗС ТОВ «Дженеріс».

Твердження податкового органу щодо необхідності застосування до спірних правовідносин вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року №П-7, є безпідставними.

Згідно п. 1 даних Інструкцій, вони застосовуються у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними або Особливими умовами постачання чи іншими обов'язковими правилами не встановлений інший порядок приймання товарів народного споживання за кількістю і якістю.

Таким чином в разі визначення сторонами у договорі на поставку товарів порядку їх прийняття, застосування останніх у межах визначених договором не є обов'язковим.

За умовами договорів, приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю здійснюється згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (пункт 6.1).

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (надалі - Інструкція), визначено, що з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.

Підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 Інструкції встановлено, що приймання нафтопродуктів, які надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

Отже, прийняття позивачем нафтопродуктів на підставі товарно-транспортних накладних за формою №1-ТТН (нафтопродукт) здійснено з дотримання вимог Інструкції.

В акті перевірки від 29.09.2014 року №659/17-16-22-01/38371047 податковий орган зазначає про ненадання платником податків для перевірки акту приймання нафтопродуктів за формою №5-НП і журналу обліку нафтопродуктів, як передбачено пп. 5.2.6 Інструкції

Водночас суд зазначає, що положення підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Інструкції регулюють порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час їх надходження залізничним транспортом та не повинні застосовуватись щодо спірних операцій.

Крім того, позивачем до заперечень на акт перевірки та в судове засідання надано сертифікати відповідності на нафтопродукти та паспорти якості, що підтверджують виробника та якість пального (а.с.55-58).

З огляду на наведене, надані платником податків документи є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV і Податкового кодексу України відповідають всім необхідним вимогам законодавства, та слугують належним підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ "Антарес".

Суд не бере до уваги посилання органу доходів і зборів на акт ДПІ Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 21.08.2014 року №175/04-61-22-2/31037491 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Антарес» з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року (а.с.95-110).

Судом досліджено, що в основу вказаних актів та листа покладено твердження про відсутність у ТОВ "Антарес" трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основних видів діяльності, а також здійснення закупівлі товарно-матеріальних цінностей у підприємств, господарська діяльність яких була нереальною, що мало вплив на подальшу реалізацію ними товарів, в межах власної господарської діяльності.

Суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. Також у разі наявності в органу доходів і зборів інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (рішення у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" від 22.01.2009 року, заява №3991/03), платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку на додану вартість та в результаті сплачувати податок другий раз, оскільки такі вимоги стануть надмірним тягарем для платника податків, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Судом досліджено, що ТОВ "Антарес" виписано для ТОВ "Дженеріс" податкову накладну від 31.07.2014 року №2 на суму 1286751,36 грн., в тому числі ПДВ 214 458,56 грн.(а.с.42).

Зазначена податкова накладна відповідає вимогам Податкового кодексу України, претензії щодо їх форми та змісту в органу доходів і зборів на час перевірки були відсутні.

Суми податку на додану вартість по даній вказаній податковій накладній включена позивачем до складу податкового кредиту за липень 2014 року в сумі 214458,56 грн.

Враховуючи наведені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість здійснено на підставі даних про господарські операції, які підтверджені усіма необхідними первинними і обліковими документами, та є правомірним.

Таким чином, у відповідача були відсутні визначені законодавством підстави для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 214458,56 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 53614,64 грн., а тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а адміністративний позов - задоволенню у повному обсязі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача з Державного бюджету України у розмірі 487 грн. 29 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 10.10.2014 року № .

Присудити на користь позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженеріс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.