Справа № 823/3679/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3679/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдаш В.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області ( далі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2014 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 90500,00 грн. - за основним платежем і 22 625,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 20.11.2014р. № .

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП) та перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - ДПІ у м. Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області).

Відповідачем на підставі наказу № 1710 від 20.10.2014 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2» була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог чинного податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ВЕЛЬФ ДІМ», ТОВ «ПРОМ-ЮНІТ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ФОРЕСТ АП», ТОВ «КБГ ФУДС ТРЕЙДИНГ» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, за результатами якої складено акт від 04.11.2014 року № 247/23-01-17-0/НОМЕР_2.

Згідно з висновками зазначеного акту перевірки, позивачем було порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ на 90500,00 грн.

На підставі вищевказаного акту від 04.11.2014 року № 247/23-01-17-0/НОМЕР_2 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2014 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 90500,00 грн. - за основним платежем і 22 625,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року в адміністративній справі № 823/3473/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, було визнано протиправними дії ДПІ у місті Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 на підставі наказу № 1710 від 20.10.2014 року, а також визнано протиправним і скасовано наказ № 1710 від 20.10.2014 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2».

Задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі висновків акту перевірки, дії податкового органу щодо проведення якої визнані протиправними, а наказ про її призначення також скасовано в судовому порядку рішенням суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Податкового кодексу України ( далі - ПК України ), Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( далі - Закон № 2464-ІV ) та «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» ( далі - Закон № 996-XIV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 та п. 78.4 ст. 78 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що податкова перевірка проводиться за наказом керівника відповідного контролюючого органу, за її результатами складаються акт, на підставі висновків якого податковим органом може бути прийнято відповідне податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки протиправність наказу податкового органу № 1710 від 20.10.2014 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2» та дій податкового органу щодо її проведення встановлена в судовому порядку рішеннями суду, які набрали законної сили, то такі обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, не підлягають доказуванню та є встановленими.

Таким чином, акт, складений за результатами такої перевірки, не є належним і допустимим, у розумінні ст. 70 КАС України, доказом, підтверджуючим правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а інших доказів, апелянтом, всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 КАС України, не було надано ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження.

Крім того, судова колегія приймає до уваги й те, що зазначені документи не були надані позивачем податковому органу у зв'язку з їх пошкодженням (залиттям), про що позивач завчасно повідомив відповідача та попросив надати йому час для відновлення таких документів, у відповідності з приписами ст. 44 ПК України, якою для відновлення платником податків втрачених документів регламентовано термін 90 днів, однак, зазначені обставини були проігноровані відповідачем та в його апеляційній скарзі не спростовані.

Отже, преюдиційні обставини щодо неправомірності самої податкової перевірки позивача у сукупності з викладеними обставинами однозначно вказують на неправомірність податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі висновків такої перевірки.

При цьому, слід зазначити, що відповідач зробив висновок про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами взагалі без дослідження первинних документів, що свідчить про формальний підхід відповідача до проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та є ще однією підставою для його скасування в даному випадку.

Також, слід зазначити, що оскільки відповідачем не досліджувались первинні документи взагалі, то надані позивачем первинні документи не можуть в даному випадку оцінюватись судом та встановлюватись товарність чи безтоварність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки оскаржуване в межах даної судової справи податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, так як у відповідача не було підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення, відповідачем не дотримано процедуру проведення перевірки та порушено порядок прийняття повідомлення-рішення.

Таким чином, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірність своїх дій, не надав суду будь-яких належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів та не переконав колегію суддів у своїй правоті.

З огляду на вищезазначене апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 09 квітня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.