Справа № 2а-9429/11/2070
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 квітня 2015 р. № 2а-9429/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Сагайдак В.В.

при секретарі судового засідання - Ромащенко М.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кобилінської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 05.07.2011 р. № та № .

В зв'язку з проведеннями реорганізації судом зазначеного відповідача замінено на створену юридичну особу податкового органу - Основ'янську ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі акту перевірки від 21.06.2011 р. № 1025/17-214/НОМЕР_3 "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) за період з 01.01.2009 р. по 30.06.2010 р.", відповідачем 05.07.2011 р. винесені податкові повідомлення - рішення № та № . Позивач вважає висновки акту перевірки неправомірними, а вказані податкові повідомлення - рішення такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.01.2009 р. по 30.06.2010 р. За результатами перевірки складено акт від 21.06.2011 р. № 1025/17-214/НОМЕР_3, яким встановлено порушення, зокрема, вимог ст. 13, ст. 14 розділу 4 Декрету КМ України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 р. № 13-92, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період у сумі 795339,97 грн., в т.ч. за 2009 року - 518196,11 грн., за 2010 рік - 277143,86 грн., та п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету, за перевіряємий період на загальну суму 1397179,00 грн., в т.ч. за 2009 рік - 911952,00 грн., за 1 півріччя 2010 року - 485227,00 грн. (т. 1 а.с. 9-19).

Порушення, встановлені актом перевірки, стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 05.07.2011 р. № , яким позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1746473,75 грн., з яких 1397179,00 грн. - за основним платежем та 349294,75 грн. - за штрафними санкціями, та № , яким позивачу нараховано грошове зобов'язання за основним платежем з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 795339,97 грн. (т. 1 а.с. 7, 8).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судовим розглядом встановлено, що згідно плану-графіку проведення комплексних перевірок СПД на 3 квартал 2010 року заплановано проведення виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 30.09.2010 р. по 13.10.2010 р., у зв'язку з чим на адресу останнього направлено повідомлення від 20.09.2010 р. № 96/10/17-221 з вимогою надати усі необхідні документи, пов'язані зі здійсненням підприємницької діяльності, а також документів, що підтверджують дані податкових декларацій, розрахунків по податках та інших обов'язкових платежах стосовно їх сплати до бюджету та державних цільових фондів за період діяльності з 01.01.2009 р. по 30.06.2010 р. (т. 5 а.с. 219),

Вказане повідомлення було отримано позивачем, що підтверджується його письмовими поясненнями від 29.09.2010 р. (вх. податкового органу 15934/10), в яких позивач повідомив податковий орган про те, що знаходиться поза межами міста Харкова, внаслідок чого проведення перевірки є неможливим, та після повернення до міста зобов'язався прибути до податкової інспекції (т. 5 а.с. 218).

Самостійно для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 до податкового органу не з'явився. Від проведення перевірки уникнув.

Листом від 21.10.2010 р. за вих. № 18547/10/17-221 податковим органом позивача було повідомлено про необхідність прибути до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова для проведення планової виїзної перевірки (т. 5 а.с. 217).

Податковим органом було повторно видано направлення № 36 від 31.01.2011 р. на проведення планової виїзної перевірки з 31.01.2011 р., що було отримано позивачем 31.01.2011 р. (т. 5 а.с. 216), та повідомлено податковий орган (письмові пояснення від 31.01.2011 р. вх. № 2104/10) про неможливість надання первинних бухгалтерських документів у зв'язку з їх частковим вилученням співробітниками ГВПМ СДПІ по роботі з ВПП в м. Харкові (згідно протоколів вилучення) та частковим викраденням документів (згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.01.2011 р.), про що відповідачем було складено акт від 31.01.2011 р. № 47/17-215/НОМЕР_3 «Про ненадання документів для перевірки» (т. 5 а.с. 214-215).

Пунктами 44.3, 44.5 статті 44 ПК України, що почав діяти з 01.01.2011 р., визначено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Судовим розглядом встановлено, що з урахуванням приписів статті 44 ПК України податковим органом листом від 01.02.2011 р. за вих. № 1156/10/17-223 позивача було повідомлено про необхідність відновлення втрачених документів та їх надання до перевірки. Вказаний лист позивачем отриманий 01.02.2011 р., що підтверджується його особистим підписом (т. 5 а.с. 213).

На виконання плану-графіка проведення комплексних документальних перевірок відповідачем 31.05.2011 р. винесено наказ № 599 року про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 31.05.2011 р. тривалістю 10 робочих днів, копію якого було вручено позивачу 31.05.2011 р., та пред'явлено направлення на перевірку № 333 від 31.05.2011 р. (т. 5 а.с. 211-212).

Отже, не дивлячись на порушення позивачем вимог закону, який не повідомив податковий орган про фактичну втрату документів, податковий орган витримав передбачений законом строк, необхідний щоб відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів.

Але позивач листом від 01.06.2011 р. вх. № 11706/10 повідомив податкову інспекцію про те, що у зв'язку з втратою документів (про ведення підприємницької діяльності, накладних прибуткових та видаткових, податкових накладних на купівлю та продаж, прибуткових касових ордерів) щодо ведення фінансової діяльності, позивач не може надати їх до перевірки, та відновити ці документи він не має можливості (т. 5 а.с. 210), про що податковим органом складено відповідний акт від 01.06.2011 р. № 362/17-215/НОМЕР_3 (т. 5 а.с. 209).

Таким чином, позивачем не було виконано визначений законом обов'язок відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби про їх втрату. Крім того, позивачем не доведено суду, що вказані документи були саме викрадені, а не втрачені, оскільки правоохоронними органами 14.01.2011 р. було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 185 КК України (т. 1 а.с. 20).

Посилання позивача на те, що відновити ці документи він не має можливості, суд вважає необґрунтованим, оскільки вказані документи були відновлені та надані лише суду, тобто вже після проведення перевірки позивача контролюючим органом.

Також, відповідно до п. 85.9 ст. 85 ПК України, у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 р. по даній справі судом було з'ясовано, що заступником начальника ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова на адресу старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Харківській області був надісланий запит від 05.05.2011 р. № 7100/10/17-223 (до початку проведення перевірки позивача), в якому податкова інспекція просила надати для проведення перевірки копії вилучених документів бухгалтерського та податкового обліку по фінансово-господарським взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з контрагентами ТОВ «Компанія «Алекс-Груп», ПП «Укрграндбуд», ТОВ «АБС Технологія», ТОВ «Тех.-Пром-Постач», ТОВ «Союз Опт» протягом 3 робочих днів з дня отримання запиту або доступу до перевірки таких документів (т. 6 а.с. 248).

На вказаний запит старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Харківській області податковому органу була надана відповідь листом від 24.05.2011 р. № 47/8703, в якій повідомлялось, що фінансово-господарські документи позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія «Алекс-Груп», ПП «Укрграндбуд», ТОВ «АБС Технологія», ТОВ «Тех.-Пром-Постач» після проведення необхідних слідчих дій були повернуті для подальшого зберігання позивачу 12.01.2011 р. Виїмка фінансово-господарських документів по взаємовідносинам з ТОВ «Союз Опт» слідчим відділом не проводилась (т. 6 а.с. 249)

Отже, суд приходить до висновку, що станом на момент повідомлення позивача контролюючим органом про необхідність відновлення втрачених документів та їх надання до перевірки, та станом на час проведення самої перевірки документи, що вилучались правоохоронними органами, були в наявності у позивача, але до перевірки податковій інспекції свідомо надані не були.

Як вже зазначалось, відповідачем було проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 21.06.2011 р. № 1025/17-214/НОМЕР_3, яким встановлено не підтвердження правомірності формування грошових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 795339,97 грн. та відповідно заниження суми ПДВ, які підлягає сплаті до бюджету в розмірі 1397179,00 грн., оскільки на час складання акту перевірки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинам з контрагентами.

Також, згідно п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР (діяв на момент виникнення спірних правовідносин), у разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів, платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 рази.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Декрету КМ України "Про прибутковий податок з громадян" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 цієї ж статті Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 цієї ж статті Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Отже, з огляду на зазначені приписи підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування (податкових зобов'язань) з податку на прибуток на суму вартості придбаних товарів, а з податку на додану вартість - на суму цього податку, нараховану на вартість придбаних товарів, є факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та віднесення до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг як і факт здійснення господарської операції визнаються на підставі первинних документів (п. 138.2 ст. 138, п. 198.6 ст. 198 ПК України), які повинні містити відомості про господарську операцію та підтверджувати її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та мають бути оформлені відповідно до вимог, визначених ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Судовим розглядом встановлено, що протягом періоду, що підлягав ревізії, позивачем було укладено договори купівлі-продажу, надання послуг. З матеріалів справи, пояснень та наданих суду документів вбачається, що відповідно до зазначених вище правочинів на адресу позивача поставлено товар, надані послуги, що підтверджується видатковими накладними. Рух товару, виконання робіт, сплата вартості за вказаними договорами підтверджується відповідно товарно-транспортними накладними, з яких вбачається, що перевезення товару на адресу позивача здійснювалось фізичними особами-підприємцями, актами виконаних робіт, виписками банків, які наявні в матеріалах справи.

Суд зазначає, що після закінчення перевірки позивача та до прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень позивач не надав до податкового органу зазначені первинні документи, які були надані суду лише 14.10.2011 р. (т. 2 а.с. 38 - т. 6 а.с. 197). На виконання приписів ухвали Вищого адміністративного суду, судом досліджені зазначені документи. Протокольною ухвалою суду від позивача витребувано пояснення щодо їх використання у власній господарській діяльності. На вимогу суду позивач витребувані пояснення не надав, надавши лише зведену таблицю щодо цих документів, та заявивши клопотання щодо витребування документів у відповідача. Судом при прийнятті рішення, на виконання приписів ухвали Вищого адміністративного суду первинні документи, що знаходяться в справі, враховані.

Але, приписами статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п. 44.6 ст. 44 ПК України).

Таким чином, зазначена норма закону в імперативному порядку вимагає вважати відсутніми документи платника податків саме на час складення такої звітності, якщо ці документи не були надані до закінчення перевірки.

Крім того, позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що ним після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надано документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті) та повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абз. 2 п. 44.6 ст. 44 ПК України).

Крім того, позивач не скористався правом адміністративного оскарження та відповідно не надав до органу ДПІ необхідні документи.

Позивач надав первинні бухгалтерські документи, в тому числі податкові накладні, лише до суду.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином суд зазначає, що сам факт отримання товару та проведення розрахунків, за відсутності податкової накладної, позбавляє права платника податку включати суму сплаченого (нарахованого) податку до складу податкового кредиту.

Отже, оскільки позивач не виконав встановлений законом обов'язок щодо відновлення втрачених документів у визначений законом термін та не надав до перевірки наявні в нього документи, які вилучались правоохоронними органами, що свідчить про не підтвердження даних обліку позивача та приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків та зборів, суд дійшов висновку щодо правомірності проведення податковим органом перевірки позивача та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ та податку з доходів фізичних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідача від 05.07.2011 р. № та № відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги позивача щодо скасування вказаних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сагайдак В.В.