Справа № 2а-0770/1321/12
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/6111/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року у справі за позовом Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні місяці 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) і просив винести рішення, яким стягнути податковий борг у розмірі 128 016, 51 гривень по наступних платежах: платіж 30 14010100 «Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів» у розмірі - 87121, 15 гривень; платіж 50 11010504 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі - 40 895,36 гривень. В адміністративному позові зазначається, що відповідач взятий на облік 25.06.1994 року за № 571 до Ужгородської МДПІ, що підтверджується довідкою № 571 від 25.06.1994 року. Станом на 26.04.2012 року за відповідачем рахується податковий борг до бюджету у загальному розмірі 128 016, 51 гривень по наступних платежах: платіж «Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі - 87 121, 15 гривень; платіж «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі - 40 895, 36 гривень.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року адміністративний позов Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 128 016, 51 задоволено повністю.

Суд першої інстанції, зокрема, вказав, що судами підтверджено доводи щодо безпідставності включення до податкового кредиту сум податку за податковими накладними, що виписані особами, які за наслідками зустрічних перевірок не є платниками податку на додану вартість.

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку. Апелянт, зокрема, зазначає, що суд не вник у суть спору, що розмір заборгованості недостатньо обґрунтований, не враховано, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція в Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ФОП ОСОБА_1 і просила суд стягнути з відповідача податковий борг в сумі 128 016, 51 гривень.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 до Ужгородської МДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень, таку залишено без задоволення, а постанову Господарського суду Закарпатської області від 25.06.2010 року без змін. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем з другого кварталу 2001 року не ведеться книга обліку доходів і витрат та не подана до ДПІ в Ужгородському районі Декларація про доходи, одержані від підприємницької діяльності за 2001 рік. Судами першої та апеляційної інстанцій підтверджено під час судового розгляду, що дані занесені до поданих декларацій заносилися Позивачем шляхом вибору певної кількості операцій із загальної кількості всіх операцій без залишення відміток у тому чи іншому вигляді, які саме операції включено до декларації. Судами було встановлено, що позивачем при формуванні податкового кредиту по податку на додану вартість за період ІІІ кварталу 1999 року - ІІ квартал 2002 року було безпідставно включено суми по податкових накладних, які не відповідали вимогам ст..2 та п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (діяв у період виникнення правовідносин), а також включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість без підтвердження їх відповідними податковими накладними.

Згідно ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» (діяв у період виникнення правовідносин) платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку; імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті; будь-яка особа, яка за своїм добровільним рішенням зареєструвалася платником податку. Тобто, формування податкового кредиту з податку на додану вартість буде правомірним, якщо податкові накладні виписані у встановленому законом порядку особами, які є платниками цього податку. Судами підтверджено доводи відповідача щодо безпідставності включення позивачем до податкового кредиту сум податку за податковими накладними, виписані особами, які за наслідками зустрічних перевірок не є платниками податку на додану вартість.

В силу вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що податковий борг відповідача не переривався з моменту виникнення, а саме з 2003 року, інспекцією по тій причині нові податкові вимоги не виставлялись.

Відповідно до п.п.14.1175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Колегія суддів враховує і те, що коли платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, оскільки вважає апеляційні вимоги неаргументованими.

Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року в справі №2а-0770/1321/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос