Справа № 804/2794/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2015 р. Справа № 804/2794/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
позивача представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
16 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, в якому просить:
визнати частково нечинним та скасувати наказ ГУМВСУ у Луганській області № 447 о/с від 29.12.2014 р. в частині звільнення ОСОБА_3 з ОВС;
поновити ОСОБА_3 на службі в ОВС на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області;
зобов'язати ГУМВСУ у Луганській області виплатити ОСОБА_3 нараховані та невиплачені суми належного йому грошового забезпечення.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 16.10.1998 р. по 29.12.2014 р. проходив службу в ОВС. Однак наказом ГУМВСУ у Луганській області № 440 о/с від 29.12.2014 р. ОСОБА_3 було звільнено з лав ОВС за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Позивач стверджує, що наказ про звільнення є незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.
31 липня 2014 р. позивачу було надано чергову відпустку за графіком, затвердженим у 2013 р. Того ж дня позивач перетнув кордон України і в'їхав на територію Росії до м. Новочеркаськ, що підтверджується міграційною карткою з відповідною відміткою.
По закінченню відпустки, яка тривала 45 діб, приблизно в середині вересня 2014 р., позивач прибув до м. Антрацит для виходу на службу. Однак будівля Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області була зайнята озброєними невідомими людьми у військовій формі, які пояснили, що замість української міліції в будівлі міськвідділу тепер буде нести службу «народна міліція». Про події, що відбувалися у м. Антрацит стосовно міліції позивач не мав можливості дізнатися, оскільки мобільний зв'язок на той момент у Луганській області не працював.
Позивач зазначає, що виїхати на українську територію, яка контролюється українською владою, йому не вдалося і лише завдяки відданій людині він зміг покинути територію м. Антрацит і виїхати до м. Новочеркаськ РФ, де попередньо залишив свою родину.
Згодом позивач дізнався про адресу, за якою Головне управління МВСУ у Луганській області переїхало до м. Сєвєродонецьк, і у грудні 2014 р. відправив листа на ім'я начальника управління, у якому виклав наведені вище обставини і просив розглянути можливість продовження служби в ОВС на території України. У разі, якщо позивач є звільненим, то просив надіслати на адресу його сестри у м. Харків трудову книжку із записом про звільнення, довідку про нарахований та невиплачений розмір грошового забезпечення.
19 січня 2015 р. позивач разом із родиною повернувся на територію України до родичів у м. Дніпропетровськ, про що зазначено у довідці про взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території.
Оскільки письмової відповіді на звернення на момент повернення позивача до України не надійшло, 26 січня 2015 р. позивач прибув до ГУМВСУ у Луганській області у м. Сєвєродонецьк, де йому було вручено під підпис витяг з оскаржуваного наказу про звільнення і пояснили, що інші запитувані ним документи будуть надіслані поштою за вказаною у листі адресою. У чому полягає порушення дисципліни йому ніхто не пояснив.
Згідно п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.
Згідно ст. 2 Статуту дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно ч. 1 ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Звільнено зі служби позивача було за порушення дисципліни, однак всупереч вищенаведених норм службового розслідування стосовно порушення дисципліни не проводилось.
При звільненні з ОВС, наголошує позивач, відповідачем не було враховано усі вищенаведені обставини, за яких останній опинився на території іншої держави, а також позбавлено права на справедливе і неупереджене проведення службового розслідування стосовно залишення місця служби.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, адміністративний позов просили задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, надіславши на адресу суду письмові заперечення проти позову.
В письмових запереченнях зазначено, що Наказом ГУМВС України від 29.12.2014 р. № 447 о/с ОСОБА_3 був звільнений з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС.
Порушення дисципліни виразилося у неприбутті позивача до місця тимчасової дислокації ГУМВС України у Луганській області на вимогу керівництва МВС.
Враховуючи факт неприбуття ОСОБА_3 до місця тимчасової дислокації, стосовно останнього було призначене службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення щодо звільнення з лав органів МВС.
У зв'язку з викладеним, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що в період з 16.10.1998 р. по 29.12.2014 р. позивач проходив службу в ОВС. Останнє місце служби - заступник начальника міського відділу - начальник міліції громадської безпеки Антрацитівського МВ ГУМВСУ у Луганській області.
З 19 травня 2014 року після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації Головного управління МВС України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області.
До МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС України у Луганській області неодноразово спрямовувалися службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації для реєстрації та подальшого проходження служби.
У зв'язку з ускладненням обстановки на території Луганської області окремі працівники ГУ МВС зайняли вичікувальну позицію та самоусунулись від виконання безпосередніх обов'язків.
Окрім того, 04.07.2014 р. на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники органів та підрозділів внутрішніх справ ГУ МВС України у Луганській області були зобов'язані прибути до м. Сватово Луганської області.
В подальшому, з 04.08.2014 р. відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 31.07.2014 р. № 1363 ГУМВСУ було передислоковано до м. Сєвєродонецьк Луганської області. У зв'язку з чим до органів та підрозділів було направлено службову телеграму ГУ МВСУ (№6/2-17 від 20.08.2014) щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. Одночасно була доведена інформація, що у випадку неприбуття таким працівникам буде припинено нарахування та виплата грошового утримання, а також розглянуто питання щодо звільнення з ОВС за невихід на службу під час проведення на території області антитерористичної операції.
Керівництвом ГУ МВСУ 27 вересня 2014 року за №ВДЗ/2354 була направлена чергова службова телеграма з вимогою всім співробітникам, держслужбовцям, вільнонайманим працівникам ОВС Луганської області у період з 27 вересня до 03 жовтня прибути до Сєвєродонецького міського відділу за місцем тимчасової дислокації ГУ МВС для реєстрації та подальшого проходження служби та роботи.
Одночасно була доведена інформація, що у випадку неприбуття буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ за невихід на службу та прогули під час проведення АТО.
Крім цього, керівники усіх рівнів постійно у телефонному режимі інформували підлеглих працівників, з якими був наявний зв'язок, щодо необхідності прибуття до місця тимчасової дислокації ГУ МВС України.
Враховуючи факт неприбуття до місця тимчасової дислокації ГУ МВСУ деяких працівників ОВС області, в тому числі ОСОБА_3, 27.12.2014 р. наказом ГУМВСУ № 4165 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих співробітників міліції.
29 грудня 2014 року був затверджений висновок службового розслідування, за результатами якого прийнято рішення щодо звільнення співробітників ОВС області, в тому числі позивача, які не прибули до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ для подальшого проходження служби.
29.12.2014 року був виданий наказ ГУМВСУ № 4170 про покарання окремих співробітників, в тому числі і ОСОБА_3
Наказом ГУМВСУ від 29.12.2014 р. № 447 о/с позивач був звільнений з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС.
Як вбачається з доводів позивача, незаконність свого звільнення останній обґрунтовує тим, що він не знав про необхідність прибуття до м. Сєвєродонецька та службове розслідування проведено з порушеннями вимог закону.
З доводами позивача суд не погоджується, оскільки у висновках службового розслідування зазначено, що про передислокацію ГУМВСУ та необхідність прибуття до вищезазначеного місця дислокації до м. Сєвєродонецька усім співробітникам ОВС області, у тому числі позивачу, неодноразово повідомлялось у телефонному режимі.
Крім того, суд також не може прийняти твердження позивача стосовно тієї обставини, що він не міг прибути на територію України в об'їзд через Харківську область через невиплату заробітної плати з липня 2014 р., оскільки в січні 2015 року позивач разом з родиною повертається на територію України (до м. Дніпропетровська), тим самим вільно долаючи кордон між Україною та Росією.
Суд критично ставиться до переконань позивача про необізнаність про передислокацію адміністративних будівель ГУ МВСУ, у зв'язку з тим, що позивач займав посаду заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки, отже входив до числа керівного складу цього відділу, а тому безсумнівно знав про те, що 18.05.2014 року адміністративна будівля ГУМВСУ у Луганській області була захоплена, а керівництво та співробітники міліції були передислоковані до м. Сватово, а у подальшому до м. Сєвєродонецька.
Крім того, якщо, як стверджує позивач, він не знав про передислокацію ГУМВСУ та необхідність прибуття до м. Сєвєродонецька, позивач мав можливість зателефонувати до керівництва ГУМВСУ та міського відділу та запитати про свої подальші дії.
Також, позивачем у грудні було направлено листа на адресу ГУМВСУ за тимчасовою адресою у м. Сєвєродонецьку, тобто позивач мав доступ до поштового зв'язку.
З викладеного вбачається, що позивач знав, але не бажав прибувати до м. Сєвєродонецька, зайняв позицію вичікування та звернувся до ГУМВСУ зі спливом півроку.
Під час проведення службового розслідування відібрати пояснення та ознайомити позивача з дисциплінарним наказом не виявлялось можливим, у зв'язку з тим, що він був відсутній за місцем тимчасової дислокації ГУМВСУ. Вказане підтверджується самим позивачем, який з серпня 2014 року по січень 2015 року перебував на території Російської Федерації.
Таким чином, ГУМВСУ при звільненні позивача з ОВС діяло в межах та порядку передбаченим законом.
Позивачем, в свою чергу, не наведено доказів поважності неприбуття до місця тимчасової дислокації ГУМВСУ у Луганській області.
З приводу розрахунків з позивачем з липня 2014 року, суд враховує, що відповідно до наказів МВС України від 28.07.2014 р. № 740 та від 06.08.2014 р. № 782 нарахування грошового забезпечення проводилось лише за списками, які направлялись до МВС України для перевірки, тобто в списках були зазначені особи рядового та начальницького складу ОВС, які прибули до тимчасового місця дислокації ГУМВСУ та виконували службові обов'язки.
Підтвердження невиконання позивачем службових обов'язків з липня 2014 року по день звільнення містяться у висновку службового розслідування.
Відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 р. № 499, яким затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме п. 1.6., за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.
Таким чином, будь-яких правових підстав для виплати грошового забезпечення позивачу не має у зв'язку з невиконанням останнім своїх службових обов'язків.
Позивачу не була видана трудова книжка разом з наказом про звільнення у зв'язку з тим, що 18.05.2014 року незаконним озброєним формуванням було захоплено адміністративну будівлю ГУМВСУ у Луганській області, яка розташована за адресою м. Луганськ, вул. Луначарського, 38 разом з усією документацією, а також особовими справами працівників ГУМВСУ, у яких в свою чергу знаходяться трудові книжки співробітників ОВС області.
Крім того, відповідно до довідки з УКЗ ГУМВСУ від 26 лютого 2015 року № 6/2-648, у зв'язку з постійним ускладненням оперативної обстановки на території області, загрозою прориву незаконних озброєних формувань та інших об'єктивних причин, вся документація УКЗ ГУМВСУ упакована в мішкотару та евакуйована за межі міста Сєвєродонецька, в тому числі і матеріали стосовно звільнення майора міліції ОСОБА_3
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 р. (далі Закон № 565-XII) міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначена Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006 р.
Відповідно до ст. 1 Закону № 3460-IV службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно ст. 2 Закону № 3460-IV дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно ст. 5 Закону № 3460-IV за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 3460-IV службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:
дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;
захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;
поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;
дотримуватися норм професійної та службової етики;
берегти державну таємницю;
у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;
стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;
постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;
з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
Відповідно до ст. 14 Закону № 3460-IV з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Відповідно до п.1.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 р. (далі-Інструкція) службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.
Згідно п. 2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Відповідно до п. 2.6. Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
Відповідно до п. 64 «є» Постанови Кабінету Міністрів УРСР Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 від 29.07.1991 р. особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за грубе порушення позивачем службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ігнорування правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігноруванні вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків, майора міліції ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ на законних підставах. а тому оскаржуваний наказ про звільнення є правомірним.
У зв'язку з цим суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 08 квітня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник