Справа № 540/62/15-а
Суддя: Ряднина В. М.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/62/15-а
Номер провадження 2-а/540/4/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України Машівського району у Полтавській області про скасування постанов про повернення виконавчого документа та надання перерахунку пенсії,-

в с т а н о в и в :

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі постанови Машівського районного суду Полтавської області від 17.06.2014 року отримав виконавчі листи № 540/704/14-а, які пред'явив до виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Відповідачем 14.08.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №44392730 та ВП № 44392943 з виконання виконавчих листів № 540/704/14-а виданих Машівським районним судом Полтавської області 07.08.2014 року, якими:

- зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2014 по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.54, ст.67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

- зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, з 01.01.2014 по третій групі інвалідності в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50, ст.67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановами ВП № 44392730 та ВП 44392943 від 30.12.2014 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області повернутий виконавчий документ на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що для подальшого виконання рішення суду в частині виплати нарахованої суми боржником звертатися до органів Державної казначейської служби України у порядку визначену законом.

Позивач не погоджується з постановами про повернення виконавчого документу, а тому вимушений звернутися до суду з позовом про скасування постанов про повернення ви-конавчого документа та надання перерахунку пенсії.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України (а.с.11).

Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заперечення в яких просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а справу розглядати у їх відсутності (а.с. 24-26).

Представник третоьї особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, однак до суду надали заяву, відповідно до якої просять суд розглянути справу без участі представника управління Пенсійного фонду України в Машівському районі (а.с.29).

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до наступного.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Зміст ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зазначена норма відсилає до статті 10 Закону України „Про виконавче провадження", якою визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до адміністративного суду з позовом, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом.

Згідно положення ч. 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по третій групі інвалідності (з 01.01.2014 року) в розмірі шість мінімальних пенсій за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.01.2014 року по третій групі інвалідності в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум, про що Машівським районним судом від 07.08.2014 року видано ОСОБА_1 відповідний виконавчий лист за № 540/704/2014-а.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 14.08.2014 року були відкриті виконавчі провадженя ВП №44392730 та ВП № 44392943 з виконання виконавчого листа № 540/704/2014-а, виданого Машівським районним судом Полтавської області від 07.08.2014 року.

30.12.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, відкритого на підставі виконавчого листа № 540/704/2014-а від 07.08.2014 року, виданого Машівським районним судом про зобов»язання управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по третій групі інвалідності (з 01.01.2014 року) в розмірі шість мінімальних пенсій за віком та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.01.2014 року по третій групі інвалідності в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2014 року головним державним виконавцем Пецяк Л.В. мотивовано тим, що п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено повернення виконавчого документа стягувачу у разі наявної встановленої заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (а.с.а.с. 5-6).

В своїх запереченнях по справі головним державним виконавцем Пецяк Л.В. відображено про те, «що виплати по рішенню суду не проведені в зв'язку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу з боку боржника …» (а.с. 24-26).

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно положення ч. 1 ст. 2 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (із змінами і доповненнями), держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. (ч. 1 ст. 3 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (із змінами і доповненнями).

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну службу.

Згідно положення статті 6 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 75 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 75 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України „Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 1 статті 36 Закону України „Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання

Судом встановлено, що предметом спору є дії посадової особи Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області щодо повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим листом № 540/704/2014-а, виданим Машівським районним судом від 07.08.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі „ОСОБА_2 проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі „ОСОБА_3 проти Греції" від 19.03.1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі „ОСОБА_4 та інші проти Греції" від 15.03.2001 року, пункт 68).

Крім цього, відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України „Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 „Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 21.05.2012 року № 5, державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас, відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно д цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на зазначені законодавчі приписи виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення, що не позбавляє стягувача повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України „Про виконавче провадження", а не повертати виконавче провадження стягувачеві.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом щодо визнання протиправними бездіяльність відповідача в особі головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. при виконанні рішення суду після відкриття виконавчого провадження; та просить суд визнати незаконними та скасувати постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві ВП № 44392730 та ВП № 44392943 від 30.12.2014 року по виконавчим листам № 540/704/2014-а, шляхом стягнення призначених позивачу сум основної і додаткової чорнобильської пенсії.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ч. 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Аналізуючи зміст позовної заяви, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. щодо невиконання постанови Машівського районного суду Полтавської області від 17.06.2014 року за виконавчим листом № 540/704/2014-а, виданого 07.08.2014 року, та винесення постанов про повернення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження", - оскільки відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, що свідчить про передчасне винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов.

При цьому судом ураховано, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу, та протилежне є порушенням наданих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій на справедливий суд.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо неправомірності бездіяльності з боку відповідача під час виконання постанови Машівського районного суду від 17.06.2014 року за виконавчим листом № 540/704/2014-а, виданим 07.08.2014 року, тому вимоги позивача про скасування постанов, винесених головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Пецяк Л.В. від 30.12.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, суд визнає безпідставними вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача в особі головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Полтавській області Пецяк Л.В. усунути порушення, поновити права позивача як стягувача, шляхом прийняття до виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції, виконавши постанову суду повністю згідно нового Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень" шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області, призначених позивачу сум основної і додаткової чорнобильської пенсії, - оскільки суд не наділено правом зобов'язання відповідача Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області до вчинення дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та виконання обов'язків згідно вимог цього Закону, що належать до компетенції даного державного органу та його посадових осіб, за відсутності доказів порушення такого виконання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 55, 124 Конституції України, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (із змінами і доповненнями), ст.ст. 5, 6, 10, 11, 19, 22, 25, 30, 36, 47, 49, 50, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 21.05.2012 року № 5, ст.ст. 2, 8, 10, 11, 14, 69-72, 158-163, 181, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання дій щодо повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про повернення виконавчих документів стягувачеві ВП № 44392730 та ВП № 44392943 від 30.12.2014 року, по виконавим листам № 540/704/2014-а.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області надати перерахунок пенсії за період з 02.08.2014 року по даний час та суму боргу ОСОБА_1 у відповідності до виконавчих листів № 540/704/2014-а, виданих Машівським районним судом Полтавської області від 07.08.2014 року.

Звільнити від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-5.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

С у д д я: