Справа № 821/697/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/697/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Ілліча" про стягнення боргу по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області (позивач, УПФУ) звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Ілліча" (відповідач,СТОВ "Заповіт Ілліча"), в якому просить стягнути заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за лютий 2015 р. в сумі 3847,66 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підприємстві працювали та вийшли на пенсію особи, які були зайняті повний робочий день на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідач зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку цим працівникам пільгової пенсії, однак не виконує свого обов'язку добровільно, а тому заборгованість по даних витратах в сумі 3847,66 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, зазначив в запереченні проти позову про розгляд справи за його відсутності (а.с. 21).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного.

Судом встановлено, що СТОВ "Заповіт Ілліча" зареєстровано 15.03.2000 р. та перебуває на обліку в контролюючих органах.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювали громадяни, які отримують пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Зі змісту заперечень відповідача вбачається, що останній не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідно до норм розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фінансування витрат на відшкодування пільгових пенсій мають здійснюватись за рахунок коштів відповідних підприємств та організацій, за виключенням платників фіксованого сільськогосподарського податку. Відповідач вважає, що фактично фіксований сільськогосподарський податок перейменовано в єдиний податок четвертої групи, не змінивши об'єкта, принципів та порядку оподаткування. Отже, на думку відповідача на даний час питання відшкодовування юридичними особами, які були платниками фіксованого сільськогосподарського податку органам Пенсійного фонду фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених пенсіонерам, що працювали чи працюють відповідно до п. "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" законодавчо не врегульовано.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003р. №21-1, на яких працівники вийшли на пенсію на пільгових умовах, здійснюють відшкодування коштів ПФУ на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

На підставі п. п. 6.8 п. 6 вказаної Інструкції підприємство щомісячно до 25 числа зобов'язане вносити до Фонду зазначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Згідно п. 6.9 вказаної Інструкції, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у п. 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Судом встановлено, що на адресу відповідача направлено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до яких, відповідач у лютому 2015 року повинен був сплатити на адресу позивача кошти у розмірі 3847,66 грн. за колишніх працівників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Платежів в рахунок сплати заборгованості відповідачем не здійснювалось, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 3847,66 грн. за лютий 2015 р., яка підлягає стягненню.

Суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що ним обрано спрощений спосіб оподаткування, а тому він повинен відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за списком № 2, враховуючи наступне.

Згідно з частиною другою розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як слідує зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В свою чергу поняття відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій розкрито у п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та означає внесення підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вищезазначених положень законодавства дозволяє суду дійти висновку, що страхові внески до 2011 р. (тобто до введення єдиного соціального внеску) сплачувалися за працівників, які фактично працюють на підприємстві та які не вийшли на пенсію (застрахованих осіб), а відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій сплачується за осіб, для яких вже настав страховий випадок - непрацездатність у зв'язку з досягненням пільгового пенсійного віку.

Після настання страхового випадку сплата страхових внесків (або єдиного соціального внеску) за застраховану особу припиняється, натомість, якщо пенсіонер вийшов на пенсію на пільгових умовах, він втрачає статус застрахованої особи, а підприємство починає відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгової пенсії.

З огляду на викладене, саме поняття "страховий внесок" не може застосовуватися до виплат, які здійснюються щодо пенсіонерів (в тому числі пільгових пенсій), оскільки для цих осіб вже настав страховий випадок у зв'язку з досягненням пільгового пенсійного віку, призначено виплату страхового відшкодування у вигляді пенсії, а тому вони втратили статус застрахованих осіб.

Відтак, за пенсіонерів не можуть сплачуватися страхові внески, оскільки страховий випадок для них вже настав, а обчислення страхового стажу припинилося, так само як за працюючих застрахованих осіб не може сплачуватися відшкодування на виплату та доставку пільгової пенсії, оскільки для них не настав страховий випадок, а відповідно й право на вихід на пільгову пенсію.

При цьому, на відмінну від страхових внесків, які нараховуються в процентному відношенні до заробітної плати працівника, підприємство відшкодовує пільгову пенсію пропорційно пільговому стажу пенсіонера на цьому підприємстві, тобто перебирає на себе зобов'язання Пенсійного фонду України з пенсійного забезпечення цих осіб.

Таким чином, поняття "страхові внески" та "відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій" розрізняються як за своїм змістом та порядком обчислення, так і за особою, за яку ці внески сплачуються - страхові внески сплачуються за працездатну особу, а пільгові пенсії відшкодовуються за пенсіонера, який отримав право на вихід на такий вид пенсії, а тому ці поняття є відмінними за своєю правовою природою та взаємовиключними.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст.94 Закону України від 28.12.2014р. №71-YІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" внесено зміни до ст.281 Податкового кодексу України від 02.12.2012 р. № 2755-YІ, а саме: у п.281.3 слова "фіксований сільськогосподарський податок " замінено словами "єдиний податок четвертої групи" .

Таким чином, у підприємств, які були платниками фіксованого сільськогосподарського податку, з 01 січня 2015 року виникає обов'язок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, відповідно до частини другої розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач зобов'язаний в порядку та розмірах, визначених статтями 3-5 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду №21-1 від 19 січня 2003 року та зареєстрованої Міністерством юстиції України за №64/8663, передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, щодо наявності та розміру якої відповідачем не подано до суду письмових заперечень, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості підлягають задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча» () на користь управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області (), заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених колишнім працівникам підприємства за лютий 2015 р. в сумі 3847 (три тисячі вісімсот сорок сім) грн.. 66 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 10.2.4