Справа № 804/1810/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 р. Справа № 804/1810/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ТД Агробуд" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -
Приватне підприємство «ТД Агробуд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві, в якому просить:
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем порушено вимоги п.49.8., 49.10 ст. 49 ПКУ, а саме не визнано як податкову звітність податкові декларації з ПДВ і додатки до них за серпень, вересень та жовтень 2014 pоку (далі - декларації), у зв'язку з порушенням порядку їх заповнення. Позивач зазначає, що декларації подані своєчасно, в них зазначені обов'язкові реквізити, їх підписано відповідною посадовою особою і скріплено печаткою позивача.
Позивач вважає, що дії відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки у поданих деклараціях заповнені всі реквізити, а дії відповідача суперечать вимогам Податкового кодексу України.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заперечення проти позову, в якому посилався на те, що згідно довідок Слідчого управління податкової міліції ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, ПП «ТД Агробуд» за вказаною адресою не знаходиться, що дає підстави вважати інформацію щодо місця знаходження підприємства, вказану в податкових деклараціях, відсутньою, а податкові декларації - документами, які втратили визначений Податковим кодексом України статус. В задоволенні позову просив відмовити.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до п.46.1 Статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пункту 49.3 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається до органу державної податкової служби за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Так, ПП «ТД Агробуд» подано до ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві через кур'єрську службу податкові декларації з ПДВ і додатки до них за серпень, вересень та жовтень 2014 p., що підтверджується відповідними транспортними накладними від 06.10.2014 № 0016956, від 10.11.2014 № 0017742 та від 18.11.2014 № 0018326 відповідно з відмітками про отримання службовими особами податкового органу.
Відповідно до п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
П. 48.2 ст. 48 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Судом встановлено, що у поданих деклараціях з податку на додану вартість за серпень, вересень та жовтень 2014 p. заповнені всі обов'язкові реквізити, передбачені п.48.3 та п. 48.4 ст.48 Податкового кодексу України, зокрема: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта; місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності); індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період та проставлено прочерк в показниках, які не заповнюються, тобто підстави для невизнання їх як податкової звітності у контролюючого органу були відсутні.
Відповідно до п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно довідок Слідчого управління податкової міліції ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків № 3081 від 17.09.2014, № 3195 від 26.09.2014, № 3368 від 10.10.2014 ПП «ТД Агробуд» за вказаною адресою в податковій декларації не знаходиться.
Однак суд зазначає, що пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.
Стаття 93 Цивільного кодексу України передбачає, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 05.05.2003 року № 755 IV (далі - ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»), відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Згідно ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.
У разі ненадання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, встановленою для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.
Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.
Таким повідомленням у відповідності з Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 р. для податкового органу є повідомлення за формою №18-ОПП.
Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону (755 IV). Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про направлення такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. №19-ОПП (додаток 25).
Суд зазначає, що відповідачем не надано запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №19-ОПП), докази відправлення державному реєстратору повідомлення про відсутність ПП «ТД Агробуд» за місцезнаходженням, довідку чи витяг з ЄДР, яка підтверджувала б наявність записів в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців про відсутність ПП «ТД Агробуд» за місцезнаходженням.
Згідно п.49.10 ст. 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Згідно пункту 49.13 статті 49 Податкового Кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Вимоги позову спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок відмови у прийнятті податкової декларації, а отже предметом розгляду даної справи є фактично протиправність такої відмови. Задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію, означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі п.49.13 статті 49 Податкового Кодексу України.
Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти іншу постанову яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним захистом прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у визнанні податковою звітністю податкову декларацію, а податкова декларація відповідно буде вважатись поданою платником податків у день її фактичного отримання податковим органом, тому позов підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відобразити показники податкових декларацій з ПДВ з додатками за серпень, вересень та жовтень 2014 р. в картці особового рахунку; зобов'язання ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві внести показники податкових декларацій з ПДВ з додатками за серпень, вересень та жовтень 2014 р., в тому числі зобов'язання відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», автоматизованих інформаційних систем АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі на рівні ДПІ України», АІС «Податковий Блок» та інших податкових базах суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ за вказані періоди, суд зазначає наступне.
Пунктом 7 розділу 1 зазначеного порядку, контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі показників стану розрахунків платників, механізму виявлення, усунення та упередження випадків неповного, неправильного або несвоєчасного відображення облікових показників та некоректного формування зведених і звітних показників центральної бази даних забезпечується структурними підрозділами за закріпленими напрямами роботи.
Пунктом 1 розділу II порядку, визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.
Згідно з пунктом 4 розділу III порядку, нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.
Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків правового інтересу в тому, щоб дані в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку правильно відображати фактичний стан платежів до бюджету.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Приватного підприємства «ТД Агробуд» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «ТД Агробуд» судовий збір у розмірі 73,08 грн.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «ТД Агробуд» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «ТД Агробуд» судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко