Справа № 316/29/15-а
Суддя: Курач І. В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/29/15-а
Провадження № 2-а/316/21/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Курач І.В.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Запорізькій області Демьянова Володимира Федоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови № 13 від 24.12.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 24 грудня 2014 року заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Демяновим Володимиром Федоровичем відносно нього було винесено постанову № 13 про адміністративне правопорушення за ч. 13 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн..

Відповідно до змісту зазначеної постанови встановлено, що на об'єкті: «Житловий будинок АДРЕСА_1» за адресою: АДРЕСА_1, відсутні умивальники з п'єдесталами, унітази зі зливними бачками, а також засоби обліку води в квартирах, що передбачено затвердженим проектом (наказ про затвердження робочого проекту від 13.06.2013 року № 372), об'єкт є не закінчений будівництвом та не готовий до експлуатації. Це свідчить про надання замовником будівництва недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, категорія складності об'єкта - III. Зазначене є порушенням ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тп п. 9, 19 Порядку прийняття закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити (а.с.91).

В судове засідання відповідач не з'явився, надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити (а.с.74-75).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Департаментом Дердавної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. За результатами перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 09.11.2014 року.

У пункті 1 Акту перевірки вказано, що на зазначеному об'єкті будівництва відсутні умивальники з п'єдесталами, унітази зі зливними бачками, а також засоби обліку води в квартирах, що передбачено затвердженим проектом (наказ про затвердження робочого проекту від 13.06.2013 року № 372), об'єкт є не закінчений будівництвом та не готовий до експлуатації. Це свідчить про надання замовником будівництва недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що є порушенням ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тп п. 9, 19 Порядку прийняття закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461.

У зв'язку з цим особою, яка не приймала участі в проведенні перевірки - головним державним інспектором Пологівського інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Черненок Романом Валентиновичем, 24 грудня 2014 складено припис за № 15 про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та Протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого позивача зобов'язано усунути виявлені порушення в термін до 31.12.2014 року. При цьому, в цей же день, 24.12.2014 року, відповідачем винесено оскаржувану постанову за № 13 по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач не погоджується з зазначеною постановою про адміністративне правопорушення, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а також просить суд визнати поважною причину пропуску строку на оскарження постанови № 13 від 24.12.2014 року, оскільки на період оскарження постанови припали новорічні та різдвяні свята, що унеможливило скористатися кваліфікованою правовою допомогою для захисту його інтересів, а також підтвердив, що з 04.01.2015 по 06.01.2015 року він знаходився у відрядженні в м. Київ.

З врахуванням положень ч.4 ст. 128, ст. 171-2 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових правовідносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини відзначив, що «справедливий строк розгляду справи» повинен визначатися складністю справи, а також поведінкою сторін та судів. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 встановлено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В ході судового розгляду також було встановлено, що строк звернення до суду з адміністративним позовом позивачем пропущений з поважних причин.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, частина 13 ст. 96 КУпАП передбачає відповідальність за експлуатацію об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів III категорії складності.

Судом встановлено, що 24.12.2014 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було зареєстровано за № ЗП/43/43500960 Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, в якій зазначено про закінчення будівництва об'єкта «Житловий будинок АДРЕСА_1» за адресою: АДРЕСА_1. Будівництво здійснювалось на земельній ділянці, яка знаходитьться в користуванні відповідно до Державного акта на право користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1 від 29.06.2006 року, зареєстрованого за № 36, виданого на підставі рішення 20 сесії 24 скликання Енергодарської міської ради, кадастровий номер НОМЕР_2. Будівництво здійснювалося за наявності всіх необхідних дозволів та містобудівних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

На підставі ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Такі ж положення містяться і в Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженому постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року.

Зазначене свідчить, що на момент проведення перевірки Деларація про готовність об'єкта до експлуатації не була зареєстрована.

Отже, виявлені при перевірці порушення, викладені в Акті перевірки від 09.12.2014 року, суд вважає необґрунтованими.

Відповідачем до суду не надано доказів, які б свідчили про надання замовником будівництва недостовірних даних у Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та про те, що ним здійснювалася експлуатація закінченого будівництвом об'єкта, не прийнятого в експлуатацію.

Виявлені при переврці порушення, а саме: відсутні умивальники з п'єдесталами, унітази зі зливними бачками, а також засоби обліку води в квартирах, що передбачено затвердженим проектом (наказ про затвердження робочого проекту від 13.06.2013 року № 372), зазначені в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складеному 09.12.2014 року, суд не може взяти до уваги, оскільки пунктом 4 Переліку внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 11.01.2014 року за № 2, і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 січня 2014 р. за № 160/24937, передбачено прийняття в експлуатацію житлових будинків без установлення сантехнічного обладнання та приладів (мийка, умивальник, унітаз, біде, ванна), сантехнічної арматури (водорозбірні крани, змішувачі), крім запірних кранів на відгалуженнях від стояків у місцях підключення зазначених приладів, а також засобів обліку води в квартирах та вбудовано-прибудованих приміщеннях.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваємої постанови, в мотивованій частині взагалі не зазначено об'єктивного складу правопорушення, а саме не зазначено, які саме дії були вчинені позивачем, що призвели до порушення за які він підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що відповідачем не було з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст.280 КУпАП та не зазначено належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували б заперечення позивача щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.13 ст.96 КУпАП.

Зазначені у оскаржуваній постанові документи не можуть слугувати доказами у справі, оскільки складені з порушенням закону.

Так, постановою КМУ № 553 від 23.05.2011 року затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно з п. 7 Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планами роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

За приписами п. 12 Порядку посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані, окрім іншого, у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Як передбачено у п. п. 16, 17, 19 Порядку, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком; у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Судом встановлено, що акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил об'єкта будівництва: «житловий будинок АДРЕСА_1» складено 09 грудня 2014 року, а припис за № 15 та Протокол про адміністративне правопорушення складено 24 грудня 2014 року, тобто через 11 робочих днів. Окрім цього, в приписі надано термін для усунення порушення до 31 грудня 2014 року, а оскаржувану постанову винесено в день видання припису та протоколу, які підписано посадовою особою, яка не приймала участі в проведеній перевірці, чим порушено вимоги ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Таким чином можна прийти до висновку, що відповідач провів формальний розгляд справи, не з'ясував обставини справи, чим порушив вимоги ст.245 КУпАП.

Зазначене підтверджує, що відповідач не прийняв ніяких мір до всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які є суттєвими для вирішення питання про наявність підстав для вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 13 ст. 96 КУпАП та незаконно виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення і наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не перевірив всіх обставин, визначених ч.2 ст.33 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєнні правопорушення не покладається обов'язок доказування, цей обов'язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача.

На підставі вищевикладеного,суд приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 122, 277, 268 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 11, 69-71, 94, 128, 158-164, 86 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову за № 13 від 24.12.2014 р року винесену заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Демяновим Володимиром Федоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.13 ст.96 КУпАП скасувати.

Постанова, відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Курач