Справа № 210/8381/13-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/8381/13-а
Провадження № 2-а/210/7/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" лютого 2015 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чайкіної О.В.,

за участі секретаря - Куксенко О.В.,

особи, які беруть участь у розгляді справи: представник позивача- адвокат Голівер П.В., відповідач, треті особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради, про захист прав, свобод та інтересів, порушених діями та бездіяльністю суб'єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області (надалі - Відповідач, виконком КМР), про захист прав, свобод та інтересів, порушених діями та бездіяльністю суб'єктів владних повноважень, в якому просила суд скасувати постанову виконавчого комітету Криворізької міської ради № 449 від 11.07.2007 року.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона являється власником квартири за НОМЕР_2, розташованої на другому поверсі триповерхового будинку АДРЕСА_1. На першому поверсі під її квартирою розташована квартира НОМЕР_3. З повідомлення начальника Управління благоустрою та житлової політики виконкому КМР за № 149 від 30.04.2013 року, яке отримано її представником у травні 2013 року, вона дізналась, що квартира АДРЕСА_2 рішенням виконкому міської ради від 11 липня 2007 року за № 449 (надалі - оскаржуване рішення), переведено з житлового в нежитловий фонд під розміщенням магазину непродовольчих товарів. У видачі оскаржуваного рішення їй було відмовлено листом Управління благоустрою та житлової політики виконкому КМР за № 3191/8 від 04.06.2013 р. Також їй було відмовлено у видачі копії оскаржуваного рішення в архівному відділі виконкому КМР листом за № Я-127/32-01 від 08.08.2013 р. Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки переведення квартири НОМЕР_3 з житлового фонду у нежитловий відбулося з порушенням норм Житлового кодексу, і таке рішення порушує її права як власника сусідної квартир, оскільки вона не давали згоди на переобладнання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з цими обставинами, позивач просить скасувати оскаржуване рішення.

Під час судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради.

Представник позивача - адвокат Голівер П.В. позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві. Також представник зазначав, що оскаржуваним рішенням порушуються права позивача як власника суміжної квартири, оскільки вона не давали згоди на переобладнання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 на нежитлове, яке супроводжується ослабленням підлоги в її квартирі, так як квартира позивача знаходиться над квартирою НОМЕР_3, підвищенням рівня шуму, зайняттям окремих конструкцій будівлі та прибудинкової території, які належать всім співвласникам квартир, тощо.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Під час судового розгляду надавав заперечення та пояснення, в яких позов не визнав з мотивів необґрунтованості. В письмових запереченнях на позов, представник відповідача посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності та на підставі норм законодавчих актів України, в межах компетенції, визначеної законом. Також посилається на положення ст. 319 та 383 ЦК України, у відповідності до яких власник житлової квартири на власний розсуд здійснює ремонт та зміни в ній. Вважає, що позивач не довела, яким саме чином переведення квартири НОМЕР_3, порушено її права. Крім того, вказує на те, що відповідно до діючого на момент прийняття оскаржуваного рішення Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі в місті Кривому Розі, власником квартири НОМЕР_3 дотримано всі вимоги та умови для здійснення переведення, комісією Дзержинської районної ради складено відповідний акт обстеження щодо доцільності переведення квартири із житлового в нежитловий фонд. Просить у позові відмовити.

Третя особа - Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, до суду не з"явилась, надавши заперечення, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення відповідає вимогам нормативно-правових документів, діючих під час його прийняття (а.с. 39-40).

Третя особа ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій зазначив, що приміщення АДРЕСА_2 ним відчужена на підставі цивільно-правового договору (а.с. 36)

Інші учасники справи до суду не з"явились, заперечень не надали.

Неявка третіх осіб та представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові матеріали та наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Згідно з частиною другою статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_3 є власником квартири НОМЕР_2, розташованої на другому поверсі триповерхового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 від 23.02.2001року на право власності на житло (а.с. 3).

З матеріалів справи вбачається, що на момент прийняття оскаржуваного рішення квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 65-69)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 січня 2013 року, за реєстр. в реєстрі за № 68, посвідченого приватним нотаріусом Рукавіциною Н.В., ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4 у власність нежитлову квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 37).

З метою впорядкування механізму та встановлення порядку переведення жилих приміщень у нежилі в м. Кривому Розі, відповідно до Житлового кодексу УРСР, Цивільного кодексу України, Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", "про власність", на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Криворізька міська рада прийняла рішенням від 24.02.2006 № 4035, яким затвердила Порядок переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі в м. Кривому Розі (а.с. 50-56).

Вказаний порядок діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення.

ОСОБА_4 30 травня 2007 року звернулася до міського голови КМР з заявою про переведення житлових приміщень квартири АДРЕСА_2 в нежитлові для розташування магазину непродовольчих товарів (а.с. 33-34).

Рішенням виконкому КМР № 449 від 11 липня 2007року за результатами розгляду заяв власників жилих приміщень про переведення їх у нежилі (з наступним переобладнанням), враховуючи наявність погоджень, технічних висновків, згоди мешканців суміжних квартир, ОСОБА_4 дозволено перепланування та переобладнання приміщення АДРЕСА_2 та дозволено перепланування та переобладнання зазначених у додатку приміщень для потреб їх власників (а.с. 61, 62).

Вирішуючи наведений спір, суд виходить з того, що відповідно до ч.5 ст. 319 Цивільного кодексу /ЦК/ України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придані для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України); житло є специфічним об'єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема, інших мешканців жилого будинку; а відповідно до ст.4 Житлового кодексу /ЖК/ УРСР житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР (жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі; жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам; жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, тощо).

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, зокрема, ним є право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 320 цього ж кодексу встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.383 Цивільного кодексу /ЦК/ України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 8 ЖК УРСР встановлено, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За приписами статті 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Зі змісту статей 5, 8, 14 Закону "Про основи містобудування" та підпункту 3 пункту "б" частини 1 статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97 випливає, що забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій виконавчими органами міських рад здійснюється, зокрема шляхом: урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій: урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участі громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів.

Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення зального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що власник квартири не має права використовувати її для промислового виробництва. Він має право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Пункт 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 зазначає, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування нежилих у жилих будинках приміщень власник (орендар) приміщення разом із заявою про надання такого дозволу, у разі необхідності, додає, зокрема документ, що підтверджує згоду власників, співвласників на переобладнання або перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Згідно з підпунктом 1.4.4 підпункту 1.4 пункту 1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій заборонено перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках, у випадку, якщо це погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі.

Правила передбачають обов'язок особи, яка звернулася за наданням відповідного дозволу, надати письмовий документ про погодження переобладнання приміщення у будинку із співвласником цього приміщення, або з іншими співвласниками будинку, тільки у випадку, якщо переобладнання або перепланування жилого приміщення вплине на умови експлуатації інших приміщень у будинку, які перебувають у спільній власності або користуванні мешканців будинку, та самого будинку в цілому.

Згідно з Державними будівельними нормами України ДБН В.2.2-15-205 у першому, другому та цокольному поверхах житлових будівель допускається розміщення адміністративних приміщень для магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування та відділення зв'язку загальною площею не більше 700 кв.м. Заборона у розміщенні інших об'єктів підприємницької діяльності міститься у підпункті 2.50 пункту 2 цих Норм.

Суд звертає увагу на те, що при розгляді питання про надання жилому приміщенню статусу нежилого орган місцевого самоврядування повинен виходити з того, що дане питання має бути порушено власником цього жилого приміщення, або особою, яка уповноважена власником на звернення до цього органу з відповідною заявою і нежиле приміщення буде використано для організації діяльності лише тих об'єктів підприємницької діяльності, щодо яких немає заборони у чинному законодавстві, і діяльність яких не потягне за собою погіршення умов проживання мешканців будинку та його експлуатації того. При цьому має бути перевірено, чи не призведе до порушення прав власників інших жилих приміщень використання цього приміщення в якості нежилого.

Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

При цьому, статті 7 та 8 Житлового Кодексу України не містять приписів щодо обов'язкового отримання згоди сусідів на переведення жилих будинків (квартир) в нежилі. Однак така згода власників суміжних квартир необхідна, якщо вирішується питання переобладнання та перепланування приміщення.

Таким чином, тільки в виключних випадках таке переведення житлових приміщень в нежитлові, в тому числі з їх реконструкцією для розташування об'єктів торгівлі, побутового обслуговування, громадського харчування, офісів, може здійснюватися за рішенням відповідних органів.

Як вже зазначалось, чинний на момент надання дозволу ОСОБА_4, порядок переведення приміщень із житлового фонду в нежитловий у м. Кривому Розі затверджений рішенням КМР № 4035 від 24.02.2006р. (далі - Порядок). Даний порядок визначає механізм переведення житлового приміщення в нежитлове (а.с. 51).

Згідно з п. 1.4.-1.6. Порядку переведення жилого будинку, приміщення (квартири) у нежилі проводиться у випадках: визнання жилого будинку, приміщення (квартири) непридатним для проживання; зміни функціонального призначення жилого будинку, приміщення (квартири). Не допускається: - переведення жилого приміщення (квартири) у нежиле для потреб промислового характеру; виконання реконструкції жилого приміщення (квартири) з втручанням в несучі конструкції будинку. Переведення жилих приміщень (квартир) у нежилі допускається у разі, якщо вони розташовані у цокольних, на перших поверхах жилих багатоповерхових будинків та на других поверхах двоповерхових будинків при умові розширення існуючого об'єкта 1-го поверху.

Відповідно до вимог розділу 2 Порядку для вирішення питання переведення жилих приміщень у нежилі власник житла надає до муніципального бюро "Віза" виконкому міської ради такі документи: заяву власника житла або уповноваженої за дорученням особи з додаванням копії доручення, засвідченого нотаріально, на ім'я міського голови із зазначенням цільового призначення приміщення; нотаріально завірену копію документа, яка підтверджує право власності на житлове приміщення з реєстрацією в КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації"; довідки відповідних підприємств, які надають мешканцям міста послуги з постачання води, газу, теплової та електричної енергії, обслуговування жилих будинків та прибудинкових територій: про відсутність заборгованості з оплати цих послуг по квартирах,відносно якої вирішується питання переведення її в нежитловий фонд; про те, що жиле приміщення є вільним фактично та юридично; про забезпечення сім'ї власника житлом, яке відповідає санітарним нормам для постійного проживання; комплексний технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість реконструкції приміщення під певний об'єкт бізнесу, виконаний організацією, що має ліцензію на обстеження та проектування з урахуванням змін, що відбулися з перепланування квартир будинку; письмову згоду всіх повнолітніх власників та мешканців квартир 1-го та 2-го поверхів суміжних з квартирою, зазначеною в заяві, на її перепланування та переобладнання для подальшого використання за певним призначенням (додаток 2) з доданням ксерокопії планів 1-го та 2-го поверхів будинку; у разі розміщення квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу або де створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі - ЖБК, ОСББ) - виписку з протоколу загальних зборів (рішення). У разі їх немотивованої або безпідставної відмови в наданні згоди щодо подальшого використання жилих приміщень під об'єкти певного призначення, комісією, передбаченою у п.2.2, укладається відповідний акт щодо можливості переведення жилих приміщень у нежилі (а.с. 52, 53).

Таким чином, виконання робіт з перебудови та перепланування житлових приміщень у багатоквартирних будинках з подальшим використанням їх як не житлових приміщень повинно здійснюватись за згодою співвласників будинку та без обмеження їх інтересів та житлових прав.

Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про основи містобудування" однією із основних вимог до містобудівної діяльності є урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Згідно ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" під час організації та виконання будівельних робіт не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів, а також власників будинків і споруд.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про те, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Також з пункту 2.2. Розділу 2 порядку вбачається, що акт з висновком про результати обстеження готується виконкомом районної у місті ради і надається заявнику протягом 7 робочих днів від дня надходження його звернення до служби "єдиного вікна" виконкому районної у місті ради. Висновок комісії повинен враховувати насиченість об'єктів певного призначення у межах мікрорайону, наявність під'їзних шляхів від центральних вулиць, можливість незалежного підключення об'єкта до інженерних мереж, недопущення використання суб'єктами господарювання дворової території, місць відпочинку мешканців будинку для забезпечення роботи об'єкту бізнесу (а.с. 53).

Судом встановлено, що 10.04.2007 року власником квартири НОМЕР_3 була отримана згода власника приміщення НОМЕР_5 зазначеного будинку, яке знаходиться на одному поверсі з квартирою НОМЕР_3 та є суміжною і в якій розташований магазин. Власник квартири НОМЕР_2 (позивач) згоди не надала. Акт складено Керівником ЖЕО № 11. (а.с. 44).

Згода балансоутримувача будинку АДРЕСА_1 - КЖП № 11 судові не представлена.

Як вбачається з матеріалів справи, актом обстеження житлового приміщення № АДРЕСА_2 щодо можливості та доцільності переведення із житлового у нежитловий фонд, квартира знаходиться в задовільному технічному стані, забезпечена тепло-, водо-, та електропостачанням, перебуває на обслуговуванні КЖП № 11, власник квартири НОМЕР_2 не надає згоди на переведення. Комісія за результатами обстеження вирішила, що така відмова є необґрунтованою, та вирішила можливим та доцільним переведення квартири НОМЕР_3 з житлового в нежитловий фонд (а.с. 79).

Разом з тим, квартира НОМЕР_2, в якій мешкає ОСОБА_3 знаходиться на другому поверсі над квартирою НОМЕР_3, яка переведена в нежитловий фонд, та відповідно до планів-схем має спільні перегородки, стояки, тощо, та допоміжні приміщення, які їх обслуговують (сходи тощо).

Як вбачається з копії фрагментів планів першого та другого поверхів квартира позивача та квартира НОМЕР_3, в якій проведено реконструкцію з метою влаштування магазину по вул. Єсеніна, 7, дійсно мають спільні огороджувальні конструкції (квартира позивача розташована безпосередньо над квартирою НОМЕР_3) та мають спільні стояки по периметру квартир (сантехнічні приміщення) (а.с. 46, 47, 76, 77). Квартира НОМЕР_5, власник якої надав згоду на переведення, не мають спільних огороджувальних конструкцій з квартирою НОМЕР_2, однак мають спільні конструкції з квартирою НОМЕР_3.

Як вбачається з копії плану квартири НОМЕР_3 з щодо можливості реконструкції квартири НОМЕР_3, з метою влаштування магазину по вул. Єсеніна, 7, для влаштування магазину необхідно провести демонтаж стін, демонтаж сантехнічного обладнання, демонтаж газового обладнання, встановити окремий вхід, тощо (а.с. 96).

Таким чином, під час судового розгляду з'ясовано, що квартири позивача та квартира НОМЕР_3 мають спільні огороджувальні конструкції, зміна яких, у зв'язку з переведенням спірної квартири до об'єктів нежитлового фонду та подальшому проведенні реконструкцій, а також при влаштуванні промислового магазину призводить до порушення права власності позивача.

Слід зазначити, що надання згоди власниками суміжних квартир на перепланування квартири АДРЕСА_2 під магазин є їхнім правом, а не обов'язком, і що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї, враховуючи те, що обмеження свободи власника житла на його використання нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та непорушення прав інших осіб, зокрема власників суміжних жилих приміщень, не є створенням власнику житла перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном у розумінні ст.391 ЦК України.

Тобто, позивач не зобов'язана надати згоду на переведення суміжної квартири з житлового фонду в нежитловий.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 8 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Однак, під час ухвалення рішення щодо переведення житлової квартири НОМЕР_3 в нежитловий фонд, КМР не було досліджено, чи надавалася власниками суміжних квартир та приміщень письмова згода на переведення житлового приміщення в нежитловий фонд, а також обґрунтованість висновку комісії щодо визнання відмови власника квартири НОМЕР_2 безпідставною .

При цьому, не визначивши коло осіб, яких торкається оскаржуване рішення, та не визначившись у їх позиції щодо новостворюваного об'єкту підприємницької діяльності - магазину в житловому будинку, не дослідивши заперечення власника квартири, розташованої безпосередньо над квартирою НОМЕР_3, та не врахувавши зміни у довкіллі, які потягне за собою переведення житлового приміщення в нежитлове, виконком КМР передчасно, прийняв рішення по переведення квартири НОМЕР_3 з житлового в нежитловий фонд.

Як вбачається з матеріалів справи та як зазначає позивач, яка є власником квартири АДРЕСА_1, письмової згоди на переведення житлового приміщення в нежитловий фонд квартири №21 будинку АДРЕСА_1 вона не надавала у зв'язку з чим були порушені її права, як мешканця будинку та квартири, що прилягає до спірної квартири.

Суд вважає, що при бажанні ОСОБА_4 провести реконструкцію своєї квартири з переобладнанням її під об'єкт непромислового характеру, він був зобов'язаний в обов'язковому порядку отримати згоду власників суміжних приміщень, у тому числі й згоду власника квартири НОМЕР_2, яка розташована над квартирою НОМЕР_3.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій.

Однак, відповідач виконавчий комітет Криворізької міської ради, доказів правомірності свого рішення суду не надав.

Наведене вказує на невідповідність оскарженого рішення в частині переведення в частині переведення житлового приміщення - квартири за АДРЕСА_2 в нежитлове, та надання ОСОБА_4 дозволу на перепланування та переобладнання квартири в магазин непродовольчих товарів, вищенаведеним критеріям правомірності (ч.3 ст. 2 КАС України), у зв'язку з чим підлягають скасуванню в частині .

Натомість позивач, на виконання приписів ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, надав належні докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Крім того, суд вважає, що позивач не порушила строків звернення до суду, оскільки на всі її намагання отримати документи щодо переобладнання квартири АДРЕСА_2, такі документи були надані лише під час судового розгляду на ухвалу суду про витребування доказів.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині переведення в частині переведення житлового приміщення - квартири за АДРЕСА_2 в нежитлове, та надання ОСОБА_4 дозволу на перепланування та переобладнання квартири в магазин непродовольчих товарів,прийнято не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України та з порушенням законних прав та інтересів громадян.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для скасування рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради за № 449 від 11 липня 2007 року в цілому.

В силу ст. 94 КАС України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст.ст. 2, 8, 9, 11, 12, 71, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради, про захист прав, свобод та інтересів, порушених діями та бездіяльністю суб'єктів владних повноважень - задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 11 липня 2007 року за № 449 "Про переведення жилих приміщень у нежилі" в частині переведення житлового приміщення - квартири за АДРЕСА_2 в нежитлове, та надання ОСОБА_4 дозволу на перепланування та переобладнання квартири в магазин непродовольчих товарів.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) 68 (шістдесят вісім) гривні 82 (вісімдесят дві) копійки сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошено 17 лютого 2015 року. Повний текст виготовлено 23 лютого 2015 року.

Суддя: О. В. Чайкіна