Справа № 826/4009/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 квітня 2015 року 15:18 № 826/4009/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Агро"
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Славтрейд Агро») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 17 лютого 2015 року № ;

визнати незаконними дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо самостійного коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в аналітично-інформаційній системі «Податковий блок» та інших електронних базах даних на підставі Акту від 26 січня 2015 року № 292/26-56-22-04-04/36569312 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам у липні 2014 року;

зобов'язати ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вчинити дії щодо коригування та відновлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в аналітично-інформаційній системі «Податковий блок» самостійно задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/4009/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24 березня 2015 року, яке відкладалось на 02 квітня 2015 року у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 02 квітня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

На підставі наказу № 28 від 13 січня 2015 року, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам із ТОВ «Форест АП» (), ТОВ «Кремень-2020» (), ТОВ «Сільгосп-Центр» (код ЄДРОУ 37502704) за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 26 січня 2015 року № 292/26-56-22-04-04/36569312.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 702452,00 грн., в тому числі: за липень 2014 року на суму 702452,00 грн.

Заперечення позивача від 09 лютого 2015 року залишені без задоволення, висновки акту перевірки від 26 січня 2015 року № 292/26-56-22-04-04/36569312 - без змін.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 17 лютого 2015 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 878065,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 702452,00 грн., за штрафними санкціями - 175613,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Форест АП» (), ТОВ «Кремень-2020» (), ТОВ «Сільгосп-Центр» (код ЄДРОУ 37502704).

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 26 січня 2015 року № 292/26-56-22-04-04/36569312.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Славтрейд Агро» на підставі договорів поставок від 07 червня 2014 року № 07/06, від 15 липня 2014 року № 15072014, від 10 січня 2014 року № 1001204, укладених із ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр» відповідно, придбавалась соя.

Виконання умов договорів підтверджується відповідними видатковими накладними, специфікаціями та рахунками - фактур.

ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр» на адресу позивача виписані податкові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи.

Поставка товару здійснювалась автомобільним транспортом за рахунок Постачальників на склад позивача (Полтавської обл.. (смт. Градизськ), про що свідчать копії товарно-транспортних накладних.

Оплата за придбаний товар здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, що не спростовується висновками акту перевірки.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2014 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр», у зв'язку з придбанням товару - товарної сої.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Досліджуючи реальність господарських операцій позивача із ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр», судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» здійснює діяльність у сфері виробництва олії та тваринних жирів.

Представником позивача доведено, що отриманий від ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр» товар використано для виробництва олії та макухи соєвої, а готова продукція реалізована липні-серпні 2014 року наступним контрагентам: 33,82 тони макухи соєвої реалізовано філії «Бориспільський комбікормовий завод» товариства з обмеженою відповідальністю»Комплекс Агромарс»; 30,42 тони - товариству з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» філія Київкомбікорм; 22,0 тон тони олії соєвої реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фрігейт Ентерпрайзез»; 250,56 тон макухи та 50,4 тони олії соєвої реалізовано філії Бориспільський комбікормовий завод» товариства з обмеженою відповідальністю» Комплекс Агромарс»; 467,9 тон макухи та 50,08 тон олії соєвої реалізовано філії «Бориспільський комбікормовий завод» товариства з обмеженою відповідальністю»Комплекс Агромарс» (відповідні договори поставок, видаткові та товарно-транспортні накладі містяться в матеріалах справи).

На підтвердження доводів позивачем надано до матеріалів справи наступні документи:

- довідку Градизької селищної ради від 10 жовтня 2014 року № 1881 щодо наявності виробничої бази ТОВ «Славтрейд Агро» на території смт. Градизськ;

- експлуатаційний дозвіл управління ветеринарної медицини в Глобинському районі від 31 січня 2014 року № 16-03-74 на виробництво олії та макухи соєвої;

- експертний висновок торгово-промислової палати України від 15 січня 2013 року №В-22, згідно до якого ТОВ «Славтрейд Агро» виробляє олію та жми соєвий на території Полтавської обл.. (смт. Градизськ).

Необґрунтованими, є посилання контролюючого органу на відсутність сертифікатів якості, що на думку останнього, свідчить про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр», оскільки, по-перше, за змістом договорів поставок від 07 червня 2014 року № 07/06, від 15 липня 2014 року № 15072014, від 10 січня 2014 року № 1001204 відсутня умова про передачу сертифікатів якості разом із товаром; по - друге, сертифікати якості не відносяться до переліку первинних документів, визначених податковим законодавством, та не можуть підтверджувати реальність або фіктивність господарської операції; по-третє, придбання позивачем товару без відповідного сертифікату якості може бути підставою для проведення перевірки (санітарного державного нагляду) відповідними органами, проте не може бути підставою для нарахування останньому податку на додану вартість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Судом також враховано вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців". Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр» були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Суд відхиляє посилання відповідача на висновки актів перевірок та зустрічних звірок ТОВ «Форест АП», ТОВ «Кремень-2020», ТОВ «Сільгосп-Центр», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Також, суд не погоджується із посиланнями позивача на рішення судів (постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року справа № П/811/4371/14, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року справа № 804/17270/14), якими задоволені позові ТОВ «Форест АП», ТОВ «Сільгосп-Центр» до ДПІ про визнання протиправними дій, скасування наказів про проведення перевірок та коригування та відновлення сум податкового кредиту (аркуш справи 1-26), оскільки доказів набрання законної сили вказаними рішеннями суду не надано.

Судом враховані, як доказ реальності господарської операції, доводи позивача щодо постанови Харківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року справа № 820/17270/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу - задоволено. Визнано протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 04.09.2014року № 1803 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» за період липень 2014року. Визнано незаконними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо самостійного коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» в аналітично-інформаційній системі "Податковий блок" на підставі Акту про результати позапланової документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» з питань перевірки відносин з платниками податків за період липень 2014 року № 3672/20-30-22-03/39152922 без винесення податкового повідомлення-рішення. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вчинити дії щодо коригування і відновлення сум податкового кредиту та податкових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» в аналітично-інформаційній системі "Податковий блок", задекларованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Кремень-2020» у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 17 лютого 2015 року № підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не погоджується із вимогами щодо визнання незаконними дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо самостійного коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в аналітично-інформаційній системі «Податковий блок» та інших електронних базах даних на підставі Акту від 26 січня 2015 року № 292/26-56-22-04-04/36569312 про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам у липні 2014 року та зобов'язання ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вчинити дії щодо коригування та відновлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в аналітично-інформаційній системі «Податковий блок» самостійно задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» в декларації з ПДВ за липень 2014 року.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1, статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.3 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України контролюючий орган, у разі виявлення в ході перевірки порушення платником податків вимог законодавства, зобов'язаний скласти акт та відобразити у ньому виявлені порушення.

Аналогічні положення щодо обов'язку контролюючого органу скласти акт перевірки та порядок його складання закріплені у Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 12.01.2011 за №34/18772.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач склав акт перевірки в межах компетенції та у відповідності до положень законодавства України.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Отже визначальним питанням для з'ясування правомірності внесення інформації до баз даних податкового органу є правомірність дій суб'єкта владних повноважень під час отримання такої інформації.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на те, що предметом судового оскарження є лише правомірність податкового повідомлення - рішення та правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо внесення інформації до баз даних податкового органу, отриманої за результатами перевірки, дії щодо проведення якої позивач не оскаржує, суд приходить до висновку, що висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України суд приходить до висновку, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 09 грудня 2014 року у справі №21-511а14, яка в силу приписів статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для врахування.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що позивач повинен довести, що рішення, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушує його права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Однак, враховуючи результат розгляду справи в частині скасування податкового повідомлення - рішення від 17 лютого 2015 року № та те, що на час винесення рішення у даній справі судом не встановлено, а позивачем не зазначено, чим саме внесення до баз даних податкового органу інформації з акту перевірки, порушує його права та законні інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Агро" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 17 лютого 2015 року № .

3. В решті вимог відмовити.

4. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Агро" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2015 року.