Справа № 817/405/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/405/15

06 квітня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О., за участю:

представника позивача - Челяди О.І.,

представника відповідача - Шелестюк Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

Приватного підприємства-фірми "АБРИС"
до Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області
про визнання підстав незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство-фірма «Абрис» з позовом до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області про:

про визнання підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою розробленого Приватним підприємством-фірмою «Абрис» гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1, які викладені у висновку Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області від 11.08.2014 року №03-1011 незаконними (протиправними);

про зобов'язання Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою надати свій висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Приватне підприємство-фірма «Абрис» згідно з укладеним договором ним було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 та подано його з дотриманням усіх вимог закону на погодження в Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області. Однак, на думку позивача відмова у погодженні розробленого проекту землеустрою є незаконною та такою, що суперечить чинному законодавству. Так, зазначає, що у висновках відповідача немає посилання не невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а тому такі дії порушують законні права та інтереси розробника документації із землеустрою та замовника даної документації.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, та зазначає, що позивачем недотримані вимоги Земельного кодексу України при поданні Приватним підприємством-фірми «Абрис» документів щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1, а тому підстави для погодження проекту землеустрою були вістуні, про що позивачу та гр. ОСОБА_4 надіслано вмотивовану відповідь.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Приватним підприємством-фірми «Абрис» згідно договору від 31.03.2014 року №37-2014-03-Г розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1.

В липні 2014 року позивач, як розробник проекту звернувся до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області з проханням погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1 (лист від 31.07.2014 року №352).

11.08.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Рівному Рівненської області надіслано на адресу позивача надіслано висновок №03-1011 про відмову у погодженні проекту землеустрою, які мотивуються тим, що при розробленні проекту землеустрою недотримані проміри окружної меж земельної ділянки по суміжності від В до Г із промірами зазначеними в рішенні Рівненського міського суду від 28.02.2011 року, справа №2-8961 2011 року; у додатку №4 до кадастрового плану земельної ділянки сума площ контурів не відповідає загальній площі земельної ділянки - 300 м2, що надана у користування ОСОБА_4 рішенням Рівненського міського суду від 28.02.2011 року, справа №2-8961 2011 року; має розбіжність у правовстановлюючих документах ОСОБА_4 на нерухоме майно, зокрема 1/2 частки домоволодіння згідно витягу КП «Рівненське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14444563 від 04.05.2007 та 53/100 частин домоволодіння, що виділені у власність рішенням Рівненського міського суду від 28.02.2011, справа №2-8961 2011 року, які жодним чином не зареєстровані та враховуючи викладене відповідач відмовив у погодженні вищезазначеного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Не погоджуючись з прийнятим висновком позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

В силу вимог частини другої статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858 (далі - №858) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з частиною третьою статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, визначеному статтею 186-1 цього Кодексу.

Зокрема, частина перша статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

При цьому, Указом Президента України від 08.04.2011 року №445/2011 встановлено, що центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, є Державне агентство земельних ресурсів України.

Відповідно до частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною п'ятою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органи, зазначені в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, положенням документації із землеустрою та містобудівній документації, за наслідками чого надають свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні в разі наявності обґрунтованих підстав, встановлених частинами 5-6 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частині першій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою згідно статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються в двох випадках: у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1, містив:

свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕЕ №358883, що посвідчене Другою Рівненською державною нотаріальною конторою 18.04.2007 року, згідно якого гр. ОСОБА_4 є спадкоємцем свого батька - гр. ОСОБА_6, спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права власності на 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Виконкомом Рівненської міської ради народних депутатів 16.02.2007 (розпорядження №227-р від 15.02.2007 року) та зареєстроване в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №156 номер запису 78-43218, реєстраційний номер 17856879;

витяг про реєстрацію права власності на 1/2 домоволодіння №14444563 від 04.05.2007 КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»;

рішення Рівненського міського суду від 28.02.2011 року по справі №2-8961, 2011 рік про виділення ОСОБА_4 у власність 53/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., куди входить: літ. «А-1» - житлова кімната 1-3 площею 16,0 кв.м., житлова кімната 1-6 площею - 11,1 кв.м., літ. «а» - передня 1-1 площею 4,8 кв.м., коридор 1-2 площею 2,8 кв.м., кухня 1-7 площею 4,7 кв.м., санвузол 1-8 площею 2,7 кв.м., літ. «Пг/а» - погріб, літ. «а-2» - вхідний ганок, літ. «Д-1» - сарай, Ѕ літ. №1 - огорожа, Ѕ літ. «І» - замощення та надання ОСОБА_4 у користування частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, розмірами у плані в метрах: 4,35-7, 68-1, 00-9, 27-1, 00-15, 85-11, 45-7, 50-4, 35-30, площею 300 кв.м. (синій колір).

Судом встановлено, що в зазначених документах містяться протиріччя в розмірах часток права власності , зокрема: 1/2 частки домоволодіння згідно витягу КП «Рівненське міське бюро технічної документації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14444563 від 04.05.2007 (підстава - свідоцтво про право на спадщину) та 53/100 частин домоволодіння, що виділені у власність на підставі рішення Рівненського міського суду від 28.02.2011 року, справа №2-8961, 2011 рік.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, № 1952-IV - обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

У відповідності до п.5 ч. 1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, № 1952-IV - державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України - у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Позивачем суду не надано доказів державної реєстрації 53/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, виділеної гр. ОСОБА_4 згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2011, справа №2-8961 2011 рік.

Отже, гр. ОСОБА_4 не було жодним чином зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на 53/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, виділеної гр. ОСОБА_4 згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2011, справа №2-8961 2011 рік, як цього вимагає ч.3 ст. 364 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що при наявності розбіжностей у правовстановлюючих документах ОСОБА_4 на нерухоме майно Управління Держземагенства у м. Рівному мало ґрунтовні підстави про це вказати у висновку.

Проте, суд зазначає, що ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України закріплено необхідні вимоги, яким повинен відповідати висновок про відмову в погодженні проекту землеустрою, а саме щодо наявності у ньому обов'язкового посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, які регулюють відносини у відповідній сфері, яким проект землеустрою не відповідає.

Досліджений судом висновок Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області від 11.08.2014 №03-1011 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не містить обов'язкового посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, які регулюють відносини у відповідній сфері, яким проект землеустрою не відповідає, а містить лише опис виявлених порушень.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сукупність встановлених в ході судового розгляду справи фактичних обставин дає суду підстави вважати, що висновок про відмову у погодженні проектів землеустрою №03-1011 від 11.08.2014 зроблений без дотримання відповідачем вимог ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, а тому є протиправним.

Щодо позовних вимог Приватного підприємства-фірми "Абрис" про зобов'язання Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою надати свій висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, слідує, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Суд наголошує, що суд не може втручатись в діяльність суб'єкта владних повноважень та підміняти його в частині реалізації ним власних повноважень, в тому числі шляхом прийняття замість рішення, що оскаржується, іншого рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 05.12.2006 року по справі №21-527во06, та є обов'язковою для врахування в силу вимог частини першої статті 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, так як погодження проектів землеустрою належить до дискреційних повноважень Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, що унеможливлює їх здійснення судом.

Проте, судом встановлено, що оскаржуваний висновок не відповідає по формі ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України.

Системний аналіз положень Земельного кодексу України ні інші нормативно-правових актів свідчить про відсутність заборони повторного подання одного і того ж проекту землеустрою для погодження і незалежно від черговості подання, кожен проект землеустрою повинен розглядатись у порядку визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України - у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Зважаючи на те, що висновок Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області про відмову у погодженні проектів землеустрою №03-1011 від 11.08.2014 є протиправним, суд вважає за доцільне з метою захисту порушених прав позивача зобов'язати Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області здійснити повторно розгляд у порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1.

За наведених обставин, позовні вимоги Приватного підприємства-фірми «Абрис» частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України - якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним висновок Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області від 11.08.2014 року №03-1011 про відмову у погодженні проекту землеустрою, розробленого Приватним підприємством-фірми "Абрис" гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області здійснити повторно розгляд у порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 гр. ОСОБА_4, яка розташована в АДРЕСА_1, що поданий на погодження Приватним підприємством-фірмою "АБРИС" листом від 31.07.2014 року №352.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Приватного підприємства-фірми "АБРИС" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 08 квітня 2015 року.