Справа № 813/4291/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р. Справа № 876/13017/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

з участю представника відповідача: Лаврика А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дельта-Ресурс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року у справі за позовом Приватного підприємства «Дельта-Ресурс» до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

31.05.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення №/1864 від 31.01.2013 року на суму 59714,82 грн., прийнятого за наслідками камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, оформленої актом № 2/15-2013/32181983 від 11.01.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що висновки викладенні в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а всі первинні бухгалтерські документи, на підставі яких сформовано податковий кредит, наявні в повному обсязі, а тому податковим органом спірне податкове повідомлення-рішення прийнято неправомірно та являється таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновки відповідача про допущені позивачем порушення та заниження ним ПДВ є необ'єктивними, необґрунтованими і документально не підтвердженими.

У ході апеляційного розгляду представник відповідача Лаврик А.Р. надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Ухвалою суду про процесуальне правонаступництво замінено відповідача Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на його правонаступника Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ПП «Дельта-Ресурс» відобразило у податковій звітності з ПДВ податковий кредит по операціях з суб'єктом господарювання, який не є платником ПДВ.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 20.09.2012 року ПП «Дельта-Ресурс» подано до ДПІ в Шевченківському районі м. Львова податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2012 року.

13.12.2012 року до такої декларації додано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року.

Після, ПП «Дельта-Ресурс» подало до ДПІ в Шевченківському районі м. Львова ще один уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість в зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року, де в розшифровці податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додатку 5) зазначений платник податків, з яким в серпні 2012 року у позивача відбулись операції із придбання ТМЦ (в т.ч. ПДВ), що в подальшому надало йому (позивачу) право на формування податкового кредиту, з індивідуальним податковим номером 30. Розмір задекларованого обсягу поставки без ПДВ становив 199049,42 грн., ПДВ - в сумі 39809,88 грн.

11.01.2013 року, за результатами проведеної ДПІ в Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС камеральної перевірки даних, задекларованих ПП «Дельта-Ресурс» у податковій звітності з податку на додану вартість, складено Акт № 2/15-2013/32181983, яким зафіксовано заниження підприємством суми податкових зобов'язань, заявлених у податковій декларації за серпень 2012 року, а саме, в додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року від 13.12.2012 року № ПП «Дельта-Ресурс» до складу податкового кредиту включено суми ПДВ особи з індивідуальним податковим номером 30. За даними податкового органу вказана особа не є платником ПДВ. Тобто, актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що полягає в безпідставному завищенні податкового кредиту за серпень 2012 року на суму 39809,88 грн.

На підставі зазначеного Акта перевірки 31.01.2013 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № /1864 за платежем податок на додану вартість із виготовлених в Україні товарів (робіт, послуг), яким ПП «Дельта-Ресурс» збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 59714,82 грн. (з них: 39809,88 грн. - основний платіж, 19904,94 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

При вирішенні справи судом було враховано інформацію із реєстру платників ПДВ станом на 10.09.2013 року, а також із реєстру Анульованих свідоцтв платників ПДВ станом на 13.06.2013 року відповідно до витягів, що зроблені із офіційного порталу Міністерства доходів і зборів України, згідно яких інформація щодо особи із індивідуальний податковим номером 30 - відсутня.

Після проведення вищезазначеної перевірки, а також прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, 10.02.2013 року позивачем ще раз було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2012 року, в якому в Розділі ІІ «Податковий кредит» додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» сторновано ПДВ по операції з контрагентом з індивідуальним податковим номером 30 на суму 199049,42, ПДВ в сумі 39809,88 грн.

Статтею 47 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

В п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України).

Згідно роз'яснення ДПС України відносно виправлення помилок в звітності по ПДВ, наданих в листі від 09.09.2011 року № 14/7/15-3417/04, у випадку виявлення в ході проведення камеральної перевірки органом ДПС помилок, допущених при заповненні Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5 до податкової декларації з ПДВ), складається акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість. При цьому у випадку виявлення помилок (порушень), що не вплинули на розрахунки з бюджетом, штрафні санкції відповідно до норм Податкового кодексу України до платника податку не застосовуються.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу вищенаведеного вбачається, що ПП «Дельта-Ресурс» відобразило у податковій звітності з ПДВ податковий кредит по операціях з суб'єктом господарювання, який не є платником ПДВ. Даний факт матеріалами справи доведено повністю. Отже, такі суми ПДВ не можуть формувати податковий кредит відповідного періоду.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дельта-Ресурс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року у справі №813/4291/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний