Справа № 826/18678/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково, визнано протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між ТОВ «Бізнес Прайд» та ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві № від 04 вересня 2014 року про визнання електронних документів; визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо: неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ «Бізнес Прайд» з податку на додану вартість №1 від 20 жовтня 2014 року; неприйняття та відмови в реєстрації Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ «Бізнес Прайд» за жовтень 2014 року; вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ «Бізнес Прайд» наступні електронні документи: в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податку накладну №1 від 20 жовтня 2014 року прийнятою та зареєстрованою 03 листопада 2014 року в 15:06:14; в Інформаційній системі «Податковий блок» - Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18 листопада 2014 року в 16:05:06; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві форми «Р» № від 17 листопада 2014 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмова у прийнятті податкової звітності є правомірною, оскільки причиною такої відмови була відсутність у платника податків укладеного договору про визнання електронних документів. Крім того, податковий орган наділений повноваженнями щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів в разі зміни платником податків місця реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Бізнес Прайд» та ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві укладено договір про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №), предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органу ДПС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом (п.2).

Відповідно до листа ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 23 жовтня 2014 року №1224/10/26-57-10-11, останнім повідомлено про розірвання договору від 04 вересня 2014 року №1 (реєстраційний номер №) в односторонньому порядку, оскільки згідно наданої податковою міліцією Форми 2 від 23 жовтня 2014 року №3499 встановлено, що ТОВ «Бізнес Прайд» за адресою: м.Київ, пр-т Леся Курбаса, 19/11 відсутнє. Даний лист отриманий позивачем, за його твердженням, 06 листопада 2014 року.

10 листопада 2014 року ТОВ «Бізнес Прайд» направило засобами електронного зв'язку до контролюючого органу договір про визнання електронних документів №2, який не був прийнятий, оскільки місцезнаходження юридичної особи не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивачем, на виконання положень п.201.10 ст. 210 Податкового кодексу України було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних засобами електронного зв'язку наступні документи: 03 листопада 2014 року податкову накладну від 20 жовтня 2014 року №1; 18 листопада 2014 року реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року; 18 листопада 2014 року податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18 листопада 2014 року; 04 листопада 2014 року податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ), однак дана податкова звітність не була прийнята, оскільки для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

17 листопада 2014 року ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року ТОВ «Бізнес Прайд», за результатами якої складено акт перевірки від 17 листопада 2014 року №2709/26-57-15-01-20, в якому встановлено порушення позивачем пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України, а саме неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності з ПДВ за вересень 2014 року, граничний термін подання якої закінчився 20 жовтня 2014 року.

На підставі акту перевірки від 17 листопада 2014 року №2709/26-57-15-01-20 ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 17 листопада 2014 року №, яким за порушення п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 170,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку щодо обґрунтованості частини позовних вимог ТОВ «Бізнес Прайд» та протиправності дій податкового органу в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

В силу ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Одностороння відмова від договору у повному обсязі або частково, дозволяється у разі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом та зазначено, що лише у відповідності до даних умов договір відповідно є розірваним або зміненим.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.4 розділу 6 договору про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Згідно листа ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 23 жовтня 2014 року №1224/10/26-57-10-11 «Про розірвання договору», посилання на першу умову п.4 розділу 6 договору про визнання електронних документів - ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Позивачем надано докази, що ТОВ «Бізнес Прайд» знаходиться за адресою: 03194, м.Київ, пр-т Леся Курбаса, 19/11, що підтверджується: випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, договором суборенди офісного приміщення від 24 червня 2014 року №11/14, актом здачі-прийняття офісного приміщення, описи документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Підтвердження відомостей про юридичну особу» від 05 листопада 2014 року, від 21 листопада 2014 року, Інформацією з пошуку відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, актом перевірки від 17 листопада 2014 року №2709/26-57-15-01-20, згідно якого зазначена вищенаведена адреса позивача, а саме ТОВ «Бізнес Прайд» має стан «0» - платник податків за основним місцем обліку.

Враховуючи, що державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців не вносилися зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність ТОВ «Бізнес Прайд» за місцезнаходженням, тому розірвання договору про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року(реєстраційний номер №) податковим органом в односторонньому порядку з посиланням на ст.651 ЦК України є протиправним. Крім того, відсутнє рішення суду про зміну або розірвання договору через істотні порушення позивачем умов договору.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що новий посилений сертифікат ключа позивач не мав обов'язку подавати, а його місце реєстрації не змінювалось, тому відсутні будь-які підстави для розірвання договору в односторонньому порядку, які передбачені договором чи ЦК України, а відтак, у ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві відсутні мотиви для розірвання договору з позивачем в односторонньому порядку з підстав, передбачених умовами договору, а умов, передбачених законом для відповідного розірвання договору, відповідачем не дотримано, тому позовна вимога про визнання протиправними дій ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між ТОВ «Бізнес Прайд» та ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №) про визнання електронних документів протиправними є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У разі волевиявлення суб'єкта господарювання та дотримання вимог передбачених Податкового кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», наказу ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 «Про подання електронної податкової звітності», договір про визнання електронних документів може бути укладено повторно.

Згідно п.5 розділу 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 «Про подання електронної податкової звітності», платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

У відповідності до п.6 розділу 3 даної Інструкції, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Згідно Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, повноваження щодо підписання договору визнання електронних документів є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією органів Державної податкової служби, а в даному випадку - ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, яка після звіряння реквізитів, вказаних у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС або підписує договір, або повертає платнику податків у разі невідповідності реквізитів.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.)

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладення договору про електронний документообіг із платниками податків чи відмова від його укладення є дискреційними повноваженням податкового органу, доказів того, що відповідачем не буде поновлено самостійно договір про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №) або не буде укладено з позивачем новий договір, враховуючи рішення суду в даній справі, не надано, тому позовна вимога щодо поновлення дії договору про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №) не підлягає задоволенню.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Як зазначено в п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку-фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 49.11.1 п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі отримання податкової декларації, надісланої платником податків до контролюючого органу поштою або засобами електронного зв'язку, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати цьому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п.48.3 і 48.4 ст.48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.48.7 ст.48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п.46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно п.п.7.3-7.6 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 «Про подання електронної податкової звітності», після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бізнес Прайд» направило засобами електронного зв'язку податкову звітність, згідно укладеного з ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві договору про визнання електронних документів №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №), а саме: 18 листопада 2014 року податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18 листопада 2014 року; 04 листопада 2014 року податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форми № 1ДФ).

Листом ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 23 жовтня 2014 року №1224/10/26-57-10-11 повідомлено позивача про розірвання договору від 04 вересня 2014 року №1 (реєстраційний номер №) в односторонньому порядку.

Згідно п.5 розділу 6 договору про визнання електронних документів від 04 вересня 2014 року №1 (реєстраційний номер №), у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розірвання договору про визнання електронних документів жодним чином не впливає на можливість позивача виконувати передбачений Податковим кодексом України обов'язок щодо подання податкової звітності, оскільки згідно п.5 розділу ІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 «Про подання електронної податкової звітності», у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях, а відтак укладання з органом Міндоходів договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом, натомість, позивачем не надано доказів відмови податкового органу у прийнятті податкової звітності, направленої засобами поштового зв'язку або врученої ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві особисто, як і не надано доказів перешкоджання відповідачем у виконанні обов'язку позивача щодо подання податкової звітності.

За таких обставин, враховуючи, що листом від 23 жовтня 2014 року ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві повідомлено позивача про розірвання договору від 04 вересня 2014 року №1 (реєстраційний номер №) про визнання електронних документів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для визнання неправомірними дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття та відмови в реєстрації податкової декларації ТОВ «Бізнес Прайд» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18 листопада 2014 року; Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «Бізнес Прайд» форми №1ДФ за 3 квартал 2014 року та вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ «Бізнес Прайд» наступні електронні документи: в Інформаційній системі «Податковий блок» - податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року прийнятою та зареєстрованою 18 листопада 2014 року в 16:04:56; в Інформаційній системі «Податковий блок» - Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за 3 квартал 2014 року прийнятим і зареєстрованим 04 листопада 2014 року в 16:01:44, оскільки вищевказана податкова звітність була скерована засобами електронного зв'язку, хоча позивачу на момент їх направлення було достеменно відомо, що договір про визнання електронних документів був відсутній.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Пунктом 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року, передбачено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

У відповідності до п.9 вищенаведеного Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 03 листопада 2014 року надіслано до Державної фіскальної служби України податкову накладну від 20 жовтня 2014 року №1 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та 18 листопада 2014 року Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року.

Згідно виданих квитанцій №1 про відмову у прийнятті вищенаведених документів зазначено, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

З огляду на те, що, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві протиправно розірвано договір №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №) про визнання електронних документів, укладений з ТОВ «Бізнес Прайд», та як вбачається із норм податкового законодавства, ТОВ «Бізнес Прайд» зобов'язано надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, розірвавши вищенаведений договір, та Державна фіскальна служба України, не приймаючи до реєстрації податкову накладну від 20 жовтня 2014 року №1 та Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року, порушили права ТОВ «Бізнес Прайд» щодо виконання обов'язку у видачі покупцю податкової накладної, яка підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ «Бізнес Прайд» з податку на додану вартість №1 від 20 жовтня 2014 року; Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ «Бізнес Прайд» за жовтень 2014 року та вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ «Бізнес Прайд» наступні електронні документи: в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податкову накладну №1 від 20 жовтня 2014 року прийнятою та зареєстрованою 03 листопада 2014 року в 15:06:14; в Інформаційній системі «Податковий блок» - Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18 листопада 2014 року в 16:05:06.

Згідно п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В силу п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2014 року ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року ТОВ «Бізнес Прайд», за результатами якої складено акт від 17 листопада 2014 року №2709/26-57-15-01-20, в якому встановлено порушення позивачем пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України, за неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності з ПДВ за вересень 2014 року, граничний термін подання якої закінчився 20 жовтня 2014 року.

На підставі акту перевірки від 17 листопада 2014 року №2709/26-57-15-01-20 ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 17 листопада 2014 року №, яким за порушення п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 170,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

З аналізу норм податкового законодавства вбачається, що платник ПДВ зобов'язаний подати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або особисто, або поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, або засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб. Таким чином, Податковий кодекс України жодним чином не обмежує право платника податків на подання податкової звітності, а, навпаки, надає платнику право вибору.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2014 року ТОВ «Бізнес Прайд» подало засобами електронного зв'язку податкову звітність (податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року) та, як підтверджується квитанцією №2, податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року було прийнято Державною фіскальною службою України. Крім тогу, як вбачається із листа ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 23 жовтня 2014 року №1224/10/26-57-10-11 про розірвання договору №1 від 04 вересня 2014 року (реєстраційний номер №) в односторонньому порядку, відповідач жодним чином не повідомляє позивача про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року, яка була направлена засобами електронного зв'язку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до податкового органу своєчасно у відповідності до податкового законодавства подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, що підтверджується квитанцією №2, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 17 листопада 2014 року, згідно якого позивачу за порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 170,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09 квітня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.