Справа № 826/12485/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортекс ЛТД» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортекс ЛТД» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2013 року № , № , -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортекс ЛТД» звернулися в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2013 року № , № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності, повноти, достовірності, своєчасності нарахування та сплати податків при фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП «Альфа.-КОМ» за серпень 2010 pоку, березень, квітень, травень, червень липень, серпень 2011 pоку, ТОВ «Фалкон-2011» за період серпень, вересень, жовтень, грудень 2012 pоку, січень, лютий 2013 pоку, ТОВ «ДМС Голд» за липень, серпень, вересень 2012 pоку, ТОВ «Інтер-Аркол» за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 pоку, ТОВ «Конкорд-Ексім» за червень 2012 pоку, ПП «Унісон Дизайн» за липень 2012 pоку, ТОВ «Студер Бейкер» за грудень 2012 року та січень 2013 pоку, ТОВ «Рарт» за грудень 2012 pоку та лютий 2013 pоку, ТОВ «Логістична Лінія» за серпень, вересень, листопад 2011 pоку, ТОВ «Будрай» за серпень 2012 pоку, ТОВ «Айпі-Сервіс» за серпень 2012 pоку, ТОВ «Бізнес Консалт Плюс» за грудень 2012 pоку, лютий 2013 pоку, ПП «Флагман-1» за березень 2013 pоку, ТОВ «Басмер ЛТД» за березень 2013 pоку, ТОВ «Булавка» за травень 2013 року. За результатами перевірки складено акт № 1141/26-51-22-03/31513270 від 09.10.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 138.1.1. пункту 138.1, пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на 1 010 610,00 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за ІІ-ІІІ квартали 2012 року на 141 015,00 грн., за 2012 рік на 11 200,00 грн., в результаті чого підлягає сплаті до бюджету податок на прибуток у сумі 1 010 610,00 гри.; підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на 1 044 671,00 грн..

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 02.12.2013 року: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 1 372 817,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 328 146,00 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 148 604,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 137 994,00 грн..

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку, за результатом якого податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2013 року скасоване в частині основного платежу у розмірі 36 362,46 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9 090,62 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що в перевіряємому періоді, позивач мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Логістична лінія» за договором № 564/11/Т від 19.08.2011 року, ТОВ «МДС Голд» за договором б/н від 04.07.2014 року, ТОВ «РАРТ» за договором № 28/12/12 від 03.12.2012 року та ТОВ «Інтер - Аркол» за договором № 26/11/12 від 26.11.2012 року предметом яких є надання послуг з перевезення та експедирування вантажів. Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 зазначених договорів первинними документами, що мають підтверджувати факт здійснення поставки товару є заявка на перевезення, заявка на транспортний засіб, акт приймання - передачі виконаних робіт і послуг та рахунок. Проте, позивачем передбачених договорами заявок на перевезення та заявок на транспортний засіб надано не було.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Альфа.-ком» укладено договір поставки № 28-07 від 28.07.2010 року відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 4.3 якого первинними документами, що мають засвідчувати факт здійснення поставки товару є письмове замовлення, видаткова накладна та податкова накладна. Проте, позивачем передбачених договором письмових заявок надано не було.

Також, між позивачем та ТОВ «Логістична лінія» укладено договір купівлі-продажу № 571/11 від 22.08.2011 пунктами 2.2, 2.3 та 7.1 якого встановлено, що первинними документами, які підтверджують факт здійснення поставки товару є заявка на продаж товару, сертифікат відповідності, сертифікат якості на партію товару, видаткові та податкові накладні, водночас позивачем заявок на продаж товару та відповідних сертифікатів не надано.

Між позивачем та ТОВ «Фалкон-2011» укладено договір про надання послуг № 29/08 від 28.08.2012 року відповідно до пунктів 2.2, 3.1, 3.7, 4.2 якого, факт виконання робіт за зазначеним договором має підтверджуватись заявками на виконання робіт, погодженим сторонами графіком виконання робіт, актами здачі-прийняття виконаних робіт, документами на підтвердження факту передання виконавцю замовником документації, водночас позивачем на підтвердження наявності правовідносин з ТОВ «Балкон-2011» надано лише акти здачі-прийнятті робіт (надання послуг), податкова накладні та рахунки фактури.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Інтер-Аркол» укладено договір про надання послуг № 09/08/12 відповідно до пунктів 2.1.1, 2.2.1, 3.2 документами, які мають засвідчувати факт надання послуг є заявки, документи на підтвердження надання виконавцю інформації та документів необхідних для розробки конструкторської документації та акти виконаних робіт, водночас позивачем заявок та документів на підтвердження надання виконавцю інформації та документів необхідних для розробки конструкторської документації надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Між позивачем та ТОВ «Конкорд-Ексім» укладено договір № 79/04 від 16.04.2012 року відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 3.1 та 7.1 якого первинними документами, які підтверджують факт здійснення поставки товару є заявка на продаж, видаткові накладні, сертифікати, рахунки - фактури, податкові накладні. Проте, позивачем передбачених договорами заявок, рахунків-фактур, сертифікатів не надано.

На підтвердження правовідносин з ПП «Унісон Дизайн» позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), в яких зазначено виконавцем були надані послуги згідно рахунків-фактур, водночас відповідних рахунків фактур та договору на надання послуг укладеного з ПП «Унісон Дизайн» позивачем надано не було.

Між позивачем та ТОВ «Студер Бейкер» укладено договір № ТО-19/2/12 від 19.12.2012 року відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 3.7, 4.2 первинними документами, які мають підтверджувати факт здійснення поставки товару є заявки, графік виконання робіт, документи на підтвердження факт надання документації, акти здачі-прийняття виконаних робіт, водночас позивачем заявок, графіка виконання робіт надано не було.

На підтвердження правовідносин з ТОВ «Буд рай» позивачем надано рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні, з яких вбачається, що позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з зазначеним підприємством на підставі договорів поставки від 30.08.2012 року, від 15.08.2012 року, від 20.08.2012 року, 22.08.2012 року, водночас копій зазначених договорів в матеріалах справи відсутні.

Апелянтом на підтвердження факту наявності фінансово-господарських правовідносин з ТОВ «Айпі-Сервіс» надано рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні з яких вбачаться, що позивач мав фінансово- господарські взаємовідносини з зазначеним підприємством на підставі договору від 20.08.2012 року, але копії зазначеного договору не надано.

Крім того, позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Бізнес Консалт Плюс» за договором № 67/12 від 03.12.2012 року відповідно до пунктів 2.2.2, 2.4.2, 2.4.12, 3.1, 3.5 виконання робіт підтверджується проектами процесуальних документів, довіреностями, консультаціями в письмові формі, актами приймання-передачі наданих послуг, запитами.

В матеріалах справи відсутні проекти процесуальних документів, довіреності, консультації в письмові формі та запити.

Позивачем на підтвердження факту здійснення фінансово-господарських правовідносин з ТОВ «Флагман-1» надано рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні з яких вбачається, що позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з зазначеним підприємством на підставі договорів від 26.03.2013 року та 29.03.2014 року, водночас копій відповідних договорів в матеріалах справи відсутні.

Між позивачем та ТОВ «Басмер ЛТД» укладено договір № 17/02 від 20.02.2013 року, відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.2 якого, первинними документами, які складаються у випадку здійснення поставки товару є замовлення, видаткові накладні, сертифікати, але сертифікати та замовлення в матеріалах справи відсутні.

Крім того, позивач здійснював фінансово-господарські відносини з ТОВ «Булавка» за договором підряду № 23/03 від 01.03.2013 року, відповідно пунктів 2.1, 3.1, 3.2, 4.1 якого первинною документацію яка має засвідчувати факт виконання договору є акти приймання-передачі робіт, конструкторська документація, видаткові накладні у переробку, акти приймання-передачі матеріалів у переробку, рахунки - фактури, водночас позивачем конструкторської документації, видаткових накладних у переробку, актів приймання - передачі матеріалів у переробку та рахунків - фактур надано не було.

Між позивачем та ТОВ «Булавка» укладено договір № 1703 від 15.03.2013 року, відповідно до пунктів 2.1, 3.4, 4.1, 4.4 первинними документами, які засвідчують факт здійснення поставки товару є рахунки - фактури, накладна про приймання - передачі товару, специфікації до договору. Апелянтом рахунки-фактури та специфікації надано не було.

Відповідно до пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що діяв до набрання 01.01.2011 року чинності Податковим кодексом України, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті. До таких обмежень, згідно з підпунктом 5.3.1 вказаного Закону, віднесено включення до валових витрат на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності та відповідно до підпункту 5.3.9 - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Пунктом 5.11 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» заборонено установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в цьому Законі.

Згідно з підпунктом 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону Країни «Про податок на додану вартість», що діяв до набрання 01.01.2011 року чинності Податковим кодексом України, визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань. Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 зазначеного Закону встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно із підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону Країни «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону, встановлено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону Країни «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціям, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився із висновками податкового органу, що укладені позивачем із контрагентами правочини не мали реального характеру, а використовувались виключно для отримання податкової вигоди.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду, у свою чергу, також погоджується із зазначеними висновками виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, позивачем укладено ряд договорів, виконання яких передбачало обов'язкове посвідчення відповідних документів, які позивачем надано не було, як і не підтверджено використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що укладені позивачем з контрагентами договори не мали реального характеру, а тому і не спричинили зміни в структурі його активів.

Крім того, наявність формально складених податкових накладних та інших документів не є безумовною підставою для висновку про реальність укладених правочинів, натомість їх оцінка повинна здійснюватись на підставі комплексного, всебічного аналізу всіх обставин справи з урахуванням їх специфіки, що і було належним чином здійснено судом першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правову позицію з приводу яких аргументовано виклав в мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортекс ЛТД» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 09.04.2015 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Сорочко Є.О.