Справа № 826/3399/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3399/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Житлової комісії гарнізону м.Києва про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та Житлової комісії гарнізону м. Києва, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Житлової комісії гарнізону міста Київ щодо відмови в зміні дати зарахування на квартирний облік у гарнізоні м. Києва з 3 березня 1995 року на 25 червня 1992 рік;

2) скасувати пункт 2.2. Рішення Житлової комісії гарнізону міста Київ, оформлене протоколом засідання Житлової комісії гарнізону м. Києва № 16 від 11 лютого 2015 року;

3) визнати протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови в зміні дати зарахування на квартирний облік у гарнізоні м. Києва з 3 березня 1995 року на 25 червня 1992рік;

4) визнати датою зарахування позивача зі складом сім'ї із 5 (п'яти) осіб на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні м. Києва, для отримання житлового приміщення - дату первинної постановки на квартирний облік 25 червня 1992 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по адміністративній справі на підставі пункту першого частини 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звертається в даному випадку з позовом до адміністративного суду стосовно права на отримання житла.

Так, з 2007 року позивач був призначений наказом міністра оборони до Об'єднаного оперативного командування ЗСУ (гарнізон м. Києва) старшим офіцером інформаційно-аналітичного відділу управління розвідки.

Після призначення позивача разом з членами сім'ї зараховано на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995р.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з запитами про внесення змін до списку військовослужбовців, які перебувають у квартирній черзі, зокрема, змінити дату квартирного обліку полковника запасу ОСОБА_2

На його звернення до Київського КЕУ відносно реалізації вказаного рішення, була надана відповідь, з якої вбачається, що перенесення дати квартирного обліку з 03.03.95 на 25.06.92 неможливо (а.с.75).

Також, 23 лютого 2015 року позивачем було отримано відповідь з житлової комісії гарнізону м. Київ та витяг з протоколу № 16 засідання житлової комісії гарнізону міста Київ від 11 лютого 2015 року, яким відмовлено у зміні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 25.06.1992 рік.

Враховуючи відмову протиправною позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, що виникли з житлових відносин.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження по справі прийшов до висновку, позивач звернувся до суду з метою захисту свого права на отримання житла, як особа, що потребує поліпшення житлових умов, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне:

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України визначено, що до компетенції адміністративних судів України належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з відмовою у зміні дати зарахування позивача на квартирний облік.

Тобто,суд першої інстанції правомірно зазначає, що позивач звернувся до суду з метою захисту свого права на отримання житла, як особа, що потребує поліпшення житлових умов.

Так, частиною 1 статті 15 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний спір не є публічно-правовим, а тому компетенція адміністративних судів, установлена статтею 17 КАС України, на нього не поширюється.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14, в якій колегія суддів зазначає про належність даного спору до повноважень цивільних судів. Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини» на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В даному випадку, як вже зазначено вище, позивач звернувся до суду із позовної заявою про захист своїх прав, що виникли з житлових відносин, а відтак, керуючись правовою позицією Верховного суду України, суд приходить до висновку про належність розгляду даного позову в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, в даному випадку позивач звернувся до суду із позовної заявою про захист своїх прав, що виникли із житлових відносин, а оскаржувані позивачем відповіді не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України, оскільки заяву позивача не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 09 квітня 2014 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.