Справа № 2а-2385/11/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 135813/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Щерби С.Б.,

представника відповідача Пишбили Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової адміністрації України та Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, Державної податкової адміністрації України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, Державної податкової адміністрації України, в якому просило визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську щодо винесення рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 142/152 від 29.06.2011 року та скасувати вказане рішення, зобов'язати Державну податкову адміністрацію України відновити дію свідоцтва платника податку на додану вартість № 12866437 з дати його анулювання, тобто з 29.06.2011 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ДПІ в місті Івано-Франківську протиправно, в порушення вимог діючого на момент спірних правовідносин, що мали місце протягом 2010 року, Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997 року та Податкового кодексу України, анулювала свідоцтво платника податку на додану вартість від 11.01.2001 року за №12866437 ТОВ «КП «Віо-Плюс», а ДПА України безпідставно виключила цього платника ПДВ з Реєстру платників податків. Таким чином, податковими органами порушені права позивача на підприємницьку діяльність, гарантовані Конституцією України.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську щодо винесення рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №142/152 від 29.06.2011 року; визнано протиправним та скасовано рішення державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №142/152 від 29.06.2011 року; зобов'язано Державну податкову адміністрацію України відновити дію свідоцтва платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» за №12866437.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що рішення податкового органу про анулювання позивачу свідоцтва платника податку на додану вартість від 29.06.2011 року за №142/152 та виключення його з Реєстру платників податку не відповідає нормам статті 184 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова адміністрація України подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у частині вимог до ДПІ в м. Івано-Франківську про визнання протиправними дій ДПІ в м. Івано-Франківську щодо винесення рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 142/152 від 29.06.2011 року та про скасування даного рішення відмовити, а в частині вимоги до ДПА України про відновлення дії свідоцтва платника ПДВ № 12866437 з дати його анулювання - закрити.

Також, не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.01.2001 року ТОВ «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» отримало в ДПІ в місті Івано-Франківську свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість за №12866437 (а.с. 11).

З наявних в матеріалах справи податкових декларацій з ПДВ, які позивач подавав до ДПІ в місті Івано-Франківську, слідує, що протягом періоду часу з 01.06.2010 року по 01.06.2011 року обсяги постачання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов'язання склали суму в розмірі 13 425,00 грн., в тому числі, обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам цього податку 5428,00 грн. (а.с. 71-99).

29.06.2011 року ДПІ в місті Івано-Франківську провела камеральну перевірку реєстру поданих ТОВ «КП «Віо-Плюс» податкових декларацій з ПДВ за період з 01.06.2010 року по 01.06.2011 року, у ході якої податковим органом встановлено, що позивач як платник податку протягом вказаного періоду подав податковому органу декларації з показниками, які свідчать про обсяги постачання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов'язання в сумі 13 425, 00 грн., в тому числі, обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам цього податку 5428,00 грн., що сукупно становить менше 50% загального обсягу постачання платника ПДВ. За результатами перевірки складена довідка від 29.06.2011 року за №127/152(а.с.69). В довідці податковим органом зроблено висновок про те, що в результаті проведеного аналізу щодо розміру реалізованих позивачем товарів/робіт іншим споживачам та даних, відображених у податкових деклараціях за період з 01.06.2010 року по 01.06.2011 року, свідоцтво позивача як платника ПДВ підлягає анулюванню на підставі підпункту «и» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаної довідки ДПІ в м. Івано-Франківську прийняла рішення від 29.06.2011 року за №142/152, яким анулювала реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «КП «Віо-Плюс», а ДПА України на підставі оскаржуваного рішення виключила позивача з Реєстру платників податку (а.с. 10).

Відповідно до положень абзацу "и" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, зареєстрованими добровільно, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

До набрання чинності Податковим кодексом України, правовідносини з приводу анулювання реєстрації платника ПДВ були визначені п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, відповідно до якого, реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо:

а) платник податку, який до місяця, в якому подається заява про анулювання реєстрації, є зареєстрованим згідно з положеннями п.п 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього Закону більше двадцяти чотирьох календарних місяців, включаючи місяць реєстрації, та має за останні дванадцять поточних календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій, менші за визначені зазначеним підпунктом;

б) ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання);

в) особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин;

г) зареєстрована як платник податку особа обирає відповідно до цього Закону спеціальний режим оподаткування за ставками, іншими, ніж зазначені у ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону;

ґ) особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання;

д) установчі документи особи, зареєстрованої як платник податку, за рішенням суду визнані недійсними;

є) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням.

Анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" - "є" цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

Вказаною нормою було визначено вичерпний перелік підстав, за яких орган державної податкової служби мав право провести анулювання реєстрації платника ПДВ. При цьому, у Законі України "Про податок на додану вартість" була відсутня норма, яка б встановлювала таку підставу для анулювання реєстрації платника ПДВ як "обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання".

Прикінцевими положеннями Податкового кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2011 року. При цьому його норми, за загальним правилом, застосовуються до тих правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов'язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов'язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим "складом" правопорушень.

Анулювання реєстрації платника ПДВ за рішенням суб'єкта владних повноважень необхідно розцінювати як різновид відповідальності платника податків, при цьому, до набрання чинності Податковим кодексом України дії відповідача не мали ознак порушення вимог нормативно - правових актів, за які податковий орган зобов'язаний був прийняти рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» було зареєстроване на підставі Закону України "Про податок на додану вартість" (у редакції, чинній на момент реєстрації), а тому прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ ТзОВ «Комерційне підприємство «Віо-Плюс», з тих підстав, що обсяг постачання товарів/послуг платником податку, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання, є неправомірним.

Прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ з підстав, передбачених абзацом "и" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, можливо лише при виникненні та існуванні вказаних обставин після 01.01.2011 року, тобто, після набрання чинності Податковим кодексом України, оскільки до цього дії позивача не були порушенням та узгоджувалися із вимогами діючого нормативно-правового акту - Закону України "Про податок на додану вартість".

Порядок прийняття рішення про анулювання реєстрації за ініціативою податкового органу на підставах, визначених у підпунктах "б" - "и" п. 184.1 ст. 184 розділу V Кодексу, викладений у ст. 5 Наказу Державна податкова адміністрація, від 22.12.2010 року №978 "Про затвердження Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість".

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську щодо винесення рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість від 29.06.2011 року за №142/152 є протиправними, оскільки ДПІ в місті Івано-Франківську повинна була керуватися нормами Податкового кодексу України, зокрема, вимогою встановленою підпунктом «и» пункту 184.1 статті 184 Кодексу щодо дванадцятимісячного строку, протягом якого обсяг постачання товарів/послуг позивачем, іншим платникам податку сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Державної податкової адміністрації України відновити дію свідоцтва платника податку на додану вартість № 12866437 з дати його анулювання, тобто з 29.06.2011 року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Протиправність індивідуального акта - рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, яке потягло виключення платника податку з реєстру та яке скасовано судовим рішенням, виникає з моменту прийняття такого рішення суб'єктом владних повноважень. Відповідно податковий орган зобов'язаний здійснити усі необхідні дії, передбачені положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, для забезпечення внесення до Реєстру платників податку на додану вартість запису про скасування анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Підстав вважати, що відповідач у майбутньому порушить права та інтереси позивача у цій частині не має.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги щодо зобов'язання Державної податкової адміністрації України відновити дію свідоцтва платника податку на додану вартість № 12866437 з дати його анулювання, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової адміністрації України та Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року у справі № 2а-2385/11/0970 - скасувати в частині задоволення вимоги про зобов'язання ДПА України відновити дію свідоцтва платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Віо-Плюс» та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в позові.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін