Справа № 804/8058/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № 804/8058/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп» Новомосковський трубний завод про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп» Новомосковський трубний завод, в якому просило стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 1 144 804 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року за №420 Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп" Новомосковський трубний завод" подавалися до Новомосковського міжрайонного центру зайнятості Звіти про наявність вакансій форми № 3-ПН, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна відповідь Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 25.06.2014 року № 729.

Судом також встановлено, що протягом 2013 року відповідачем було працевлаштовано шість осіб інвалідів, а саме відповідно до:

- наказ № 52к від 01.04.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_1;

- наказ № 106-к від 22.05.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_2;

- наказ № 125к від 14.06.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_3;

- наказ № 145к від 01.08.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_4;

- наказ № 205к від 25.09.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_5;

- наказ № 214к від 06.12.2013 року, яким прийнято на роботу ОСОБА_6

Встановлено, що ПАТ "Інтерпайп" Новомосковський трубний завод" подано Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів" за 2013 рік, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року № 42, у якому середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача у 2013 році становила 1 704 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 44 особи; кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 68 осіб.

Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів виявлено невиконання відповідачем у 2013 році нормативу з працевлаштування інвалідів, що стало підставою для нарахування адміністративно-господарської санкції в сумі 1 144 804 грн., а через несвоєчасну плату адміністративно-господарські санкції відповідачеві нарахована пеня в сумі 343,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно п. 1 Положення про робоче місце інваліда і порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314, робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі чи організації незалежно від форм власності та господарювання, де створені необхідні умови праці інваліда.

Пунктом 14 зазначеного Положення, підприємства (об'єднання), установи чи організації у межах доведеного нормативу створюють на власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, зокрема пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних здорових умов праці; встановлення єдиних вимог з охорони праці для всіх підприємств та суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності та видів діяльності.

В силу ст. 5 цього Закону, умови трудового договору можуть містити положення, що не суперечать законам та іншим нормативно-правовим актам з охорони праці. Працівнику не може пропонуватись робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров'я. До виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експерти.

Таким чином, при визначенні нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати лише ту кількість робочих місць, які не пов'язані з шкідливими важкими та небезпечними умовами праці, що визначаються в порядку, встановленому законодавством України.

В силу ч. 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту

інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Як вбачається із матеріалів справи, середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача на 2013 рік становила 1 704 особи. Виходячи із вищезазначеного, відповідач як роботодавець, що використовує найману працю 1 704 особи, зобов'язаний забезпечити встановлення нормативу 68 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Крім того встановлено, що відповідачем працевлаштовано 44 інвалідів, що підтверджується даними звіту підприємства за формою № 10-ПІ за 2013 рік.

Відповідно до листа Новомосковського міськрайонного центру зайнятості за вих. № 738 від 01.07.2014 року, станом на 01.01.2013 року на обліку центру зайнятості перебувало 36 осіб інвалідів з числа мешканців міста Новомосковська та Новомосковського району. Станом на 01.01.2014 року на обліку центру зайнятості перебувало 22 особи з інвалідністю з числа мешканців м.Новомосковська та Новомосковського району.

Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань здійснює державна служба зайнятості.

Встановлено, що відповідач не відмовляв інвалідам у працевлаштуванні, така інформація позивачем не спростована та від центру зайнятості не надходила.

За таких обставин, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов'язок роботодавця самостійно шукати для працевлаштування інвалідів, а ті особи, які були направлені Новомосковським міськрайонним центром зайнятості, у кількості 6 осіб, були працевлаштовані, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У частині 1 статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки у діях відповідача відсутній склад правопорушення, то на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" затверджений Порядок проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю.

Відповідно до п. 11 вказаного Порядку результати проведеної планової та позапланової перевірки оформлюються актом, який складається уповноваженою посадовою особою відділення Фонду і повинен містити відомості, визначені в цьому пункті, зокрема, детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідний закон.

Два примірника акта підписуються в останній день перевірки уповноваженою посадовою особою відділення Фонду та роботодавцем.

У разі коло роботодавець не згоден з висновками, викладеними в акті, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження роботодавця щодо проведення перевірки є невід'ємною частиною акта.

У разі відмови роботодавця від підписання акта в ньому робиться позначка.

Встановлено, що докази дотримання позивачем вказаного вище Порядку в матеріалах справи відсутні, відповідні документи, які б підтверджували факт недотримання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, зокрема, акт перевірки, позивачем не складався, а складався розрахунок, тому відповідач був позбавлений права подати зауваження на нього.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп» Новомосковський трубний завод про стягнення адміністративно-господарських санкцій - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай