Справа № 824/2/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

31 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: Остафійчук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що начальником Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області прийнято наказ №32 від 17 грудня 2014 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання громадянином ОСОБА_3 законодавства України з питань державної митної справи».

Згідно цього наказу вирішено провести 18 грудня 2014 року документальну невиїзну перевірку стану дотримання громадянином ОСОБА_3 законодавства України з питань державної митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» за митною декларацією №408020301/2014/004083 від 25 липня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №Н/0028/24-13-17-01/НОМЕР_1 від 19 грудня 2014 року, в якому вказано наступне.

Митне оформлення товару «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» здійснено 25 липня 2014 року за МД №408020301/2014/004083 та згідно із графою 31 мав наступний опис: «Самохідний кукурудзозбиральний комбайн, що використовувався, укомплектований жниваркою. Марка BOURGOIN, модель GМЗ, серія - 789, заводський номер - НОМЕР_2, рік виготовлення - 1983, тип двигуна - дизельний, марка двигуна - РЕRKINS, потужність двигуна - 130 к.с. Жниварка - 3-х рядна, ширина - 3,0 м. Тривалість експлуатації - 31 рік. Поставляється у некомплектному стані (відсутні комплектуючі елементи жниварки). Призначений для збирання кукурудзи та відділення качанів від стебла» (код згідно з УКТ ЗЕД ).

До митного оформлення в пакеті документів разом з митною декларацією громадянином ОСОБА_3 було подано засвідчений печаткою компанії «EURO SIV RECICLING S.R.L.» (Румунія) документ купівлі-продажу від 09 липня 2014 року №1079 на товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN, модель GМЗ, серія - 789, заводський номер - НОМЕР_2, в якому вартість транспортного засобу зазначена 15100,00 румунських лей (у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України (1 румунська лея = 3,666935 грн.) на день митного оформлення вартість склала 55370,72 грн.).

Відповідно до поданої громадянином ОСОБА_3 до Чернівецької митниці митної декларації від 25 липня 2014 року №408020301/2014/004083 заявлена митна вартість товару склала 86457,47 грн.

Митна вартість товару у розмірі 5496,00 євро складається із вартості комбайну 5199 євро (висновок експертного автотоварознавчого дослідження №579 від 25 липня 2014 року СП «Західно-Український Експертно-консультативний центр») та вартості транспортних послуг з перевезення товару 297,00 євро (довідка гр. ОСОБА_3 від 25 липня 2014 року). По курсу Національного банку України на день митного оформлення 25 липня 2014 року євро=15,73098 грн.) митна вартість становить 86457,47 грн.

З цієї суми декларантом було нараховано та сплачено податок на додану вартість ставка (20%) у сумі 17 291,49 грн., а ставка мита застосована 0% - 0,00 грн.

Тобто ОСОБА_3 товар був оформлений як вантажне відправлення та сплачено 0,00 грн. ввізного мита, оскільки відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» повна ставка мита складає 0%.

Під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що гр. ОСОБА_3 особисто приймав участь в укладенні контракту, оплата здійснювалась гр. ОСОБА_3 безпосередньо на території Румунії, він здійснював його відправлення з Румунії в Україну, ним особисто оформлялись та подавались митні декларації, як на території Румунії так і на території України.

Відтак, відповідачем було встановлено, що товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN був задекларований як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_3

Відповідно сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару, становить 5301,11 грн.

За таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що, у свою чергу, спричинило несплату до Державного бюджету України належних податків. Сума несплаченого ввізного мита гр. ОСОБА_3, визначеного за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки, складає 5301,11 грн., яка підлягає сплаті до Державного бюджету України.

На підставі акту №Н/0028/24-13-17-01/НОМЕР_1 від 19 грудня 2014 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01, відповідно до якого гр. ОСОБА_3 допустив порушення Митного кодексу України та йому нараховане грошове зобов'язання у сумі 6626,39 грн., з яких 5301,11 грн. - за основним платежем та 1325,28 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області винесено протиправно та з порушенням норм чинного законодавства України податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з обставин справи, оскаржуваний позивачем наказ прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області у зв'язку з виявленням ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, на підставі пункту 1 частини 3 статті 345 та пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Частинами 3 та 4 статті 351 Митного кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Водночас згідно пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року №888 «Про Функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів» затверджено Перелік та зміст функцій, які здійснюють структурні підрозділи головних управлінь Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників та Перелік та зміст функцій, які здійснюють структурні підрозділи митниць Міндоходів.

Відповідно до вказаних Переліків такі функції, як « 1.60 Організація та контроль за своєчасністю сплати митних платежів» та « 1.73 Здійснення контролю дотримання митного законодавства суб'єктами господарювання в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів після випуску товарів шляхом організації та проведення контрольно-перевірочних заходів» закріплено за структурними підрозділами головних правлінь в областях.

Наказом Державної фіскальної служби України від 21 серпня 2014 року №67 «Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Чернівецькій області» затверджено Положення про Головне управління ДФС у Чернівецькій області та Положення про Чернівецьку митницю ДФС.

Відповідно до пункту 3 Положення про Головне управління ДФС у Чернівецькій області до основних його завдань відноситься забезпечення реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства при виконанні повноважень з контрольно-перевірочної роботи; відповідно підпункту 56 пункту 4 Головне управління ДФС у Чернівецькій області проводить відповідно до законодавства перевірки платників податків, у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення; відповідно до підпунктів 5, 14, 17 пункту 6 Головне управління ДФС у Чернівецькій області має право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів та інших платежів/надсилати платникам податків у межах повноважень, передбачених законом, у разі виявлення порушень вимог законодавства письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, безпосередньо пов'язаних із виявленими порушеннями/ визначати у передбачених Податковим кодексом України випадках суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення відповідача про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання позивачем законодавства України з питань державної митної справи було прийнято у межах повноважень та відповідно до норм чинного на час його прийняття законодавства України.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування наказу та в частині визнання незаконними дій відповідача, що фактично є похідною від попередньої позовної вимоги, задоволенню не підлягають.

Посилання позивача в обґрунтування вказаних позовних вимог на те, що у даному випадку підставою для проведення документальної перевірки мав бути наказ Державної фіскальної служби України, або наказ митниці, або наказ митного поста, а перевірку повинні були провести посадові особи Державної фіскальної служби України, або митниці, або митного поста - помилкові, оскільки такі твердження не узгоджуються з наведеними вище правовими актами. Митні органи, відповідно до вимог наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року №888 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів», не мають права проводити контрольно-перевірочні заходи. Положенням про Чернівецьку митницю ДФС завдань та повноважень щодо проведення перевірок платників податків, у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення, не передбачено.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

З обставин справи вбачається, що оскаржуване позивачем рішення прийнято контролюючим органом у зв'язку із встановленням в ході проведення документальної невиїзної перевірки порушення позивачем частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що спричинило несплату останнім до Державного бюджету України ввізного мита у розмірі 5301,11 грн.

Відповідно до частини 7 статті 374 Митного кодексу України товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною п'ятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про те, що придбаний позивачем на території Румунії товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN був помилково задекларований ним як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_3 у несупроводжуваному багажі. Відтак, сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару згідно частини 7 статті 374 Митного кодексу України, становить 5301,11 грн.

Поряд з цим позивач стверджував, що він правомірно діяв, здійснюючи митне оформлення товару відповідно до вимог частини 8 статті 374 Митного кодексу України, якою передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

В ході розгляду цієї адміністративної справи відповідач - суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішення, оскільки висновок контролюючого органу про те, що товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN переміщувався через митний кордон України як несупроводжуваний багаж є необґрунтований і не підтверджується матеріалами справи.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 4 Митного кодексу України вантажне відправлення - товари, що надходять в Україну на адресу осіб або відправляються ними за межі України, або переміщуються транзитом через митну територію України, крім товарів, що належать громадянам та переміщуються ними у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі.

Пунктом 34 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що несупроводжуваний багаж - товари, що відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний кордон України окремо від цих громадян.

Отже, несупроводжуваним багажем є ті товари, які відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів, а також вони повинні переміщуватися через митний кордон України окремо від цих громадян.

За змістом статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 рік; Україна приєдналась згідно Закону України N57-V від 01 серпня 2006 року) вантажна накладна є підтвердженням складання договору перевезення вантажів.

Судом встановлено, що згідно вантажної накладної (CMR) від 22 липня 2014 року, яка надавалась позивачем відповідачу, відправником товару «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN виступала фірма «EURO SIV RECICLING S.R.L.» м. Дорнешти, Румунія; перевезення товару здійснювала транспортна фірма «S.C.BODTRANS S.R.L.» м. Сучава, Румунія; отримувачем товару вказано ОСОБА_3 із зазначенням його адреси.

Отже, згідно указаного документа відправником товару є не позивач, а продавець товару.

Про те, що питаннями доставки товару до України займався продавець вказав і сам ОСОБА_3, який наголосив, що він жодних дій по відправці товару не вчиняв: не заключав договір перевезення й такого у нього немає, не здійснював оплату за перевезення товару.

Водночас відповідачем на підтвердження своїх висновків про відправку товару позивачем не було надано належних доказів.

Посилання відповідача на факт перебування ОСОБА_3 на території Румунії під час укладення контракту купівлі-продажу товару від 09 липня 2014 року та безпосереднє здійснення ним оплати, що фактично і не заперечувалось позивачем, як на обставину, яка свідчить про здійснення останнім дій по відправці товару є безпідставними, оскільки не ґрунтується на законі.

Як визначення «вантажне відправлення», наведене у пункті 3 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, так і визначення «несупроводжуваний багаж», наведене у пункті 34 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, не містить посилань щодо умов перебування громадян України за кордоном під час укладення договорів на придбання товарів, які надходять через митний кордон в Україну.

До того ж, указаним договором від 09 липня 2014 року умови поставки до України придбаного позивачем товару не передбачені.

Дійшовши висновку, що товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN відправлявся його власником ОСОБА_3 з оформленням перевізних документів, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області також виходило з того, що позивачем не було надано контролюючому органу жодних розрахункових документів на підтвердження сплати коштів у розмірі 297,00 євро за здійснення перевезення цього товару до кордону України фірмою «S.C.BODTRANS S.R.L.».

Однак такий висновок є безпідставним, адже під час здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару в органу доходів і зборів не виникло сумніву щодо правильності вказаної позивачем у митній декларації від 25 липня 2014 року №408020301/2014/004083 митної вартості товару, в яку, крім вартості безпосередньо самого товару 5199,00 євро, було включено і витрати на його перевезення у розмірі 297,00 євро. Рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості органом доходів і зборів не приймалось.

Також необґрунтованим є висновок контролюючого органу про те, що ОСОБА_3 особисто оформлялись та подавались митні декларації на території Румунії, що, в свою чергу, на думку відповідача, також свідчить про здійснення саме позивачем відправки придбаного ним товару з Румунії до України.

Судом встановлено, що згідно відомостей закордонного паспорту ОСОБА_3, інформації, наданої Чернівецьким прикордонним загоном, позивач виїжджав з України 09 липня 2014 року (для укладення контракту купівлі-продажу товару) та 19 липня 2014 року (в особистих справах), в'їжджав до України 10 липня 2014 року та 20 липня 2014 року відповідно.

Вказані обставини спростовують висновок відповідача про особисте оформлення позивачем митної декларації чи інших документів на території Румунії 22 липня 2014 року.

Крім цього, експертна митна декларація від 22 липня 2014 року не містить жодних відомостей про гр. ОСОБА_3

Не підтвердженими належними доказами є і доводи суб'єкта владних повноважень про те, що зміна місця доставки вантажу «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN, що передбачено статтею 12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, відбулась саме з дозволу ОСОБА_3 як відправника цього товару.

Так, позивач в судовому засіданні в суді першої інстанції вказав, що коли комбайн прибув на територію України йому зателефонував водій, який доставив товар до кордону України, після чого він з'явився на митний пост для супроводження митного оформлення товару. Розвантаження товару відбулось в пункті пропуску «Порубне-Сірет».

Вказані обставини беззаперечно не свідчать про те, що саме ОСОБА_3 вимагав від перевізника товару зміни місця, передбаченого для доставки вантажу.

Відповідно ж до частини 1 статті 12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів таким правом наділений відправник товару, яким у вантажній накладній (CMR) від 22 липня 2014 року значиться фірма «EURO SIV RECICLING S.R.L.» (Румунія).

Із наведеного в пункті 34 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначення «несупроводжуваний багаж» слідує, що це товар, який переміщується через митний кордон України окремо від громадян-власників.

Водночас відповідач за результатами перевірки в акті Н/0028/24-13-17-01/НОМЕР_1 від 19 грудня 2014 року прийшов до висновку, що товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN фактично переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_3

Такий висновок контролюючого органу не узгоджується та суперечить остаточному висновку відповідача про те, що указаний товар мав бути задекларований ОСОБА_3 як «несупроводжуваний багаж», тобто товар, який переміщується через митний кордон України окремо від громадян-власників.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим та помилковим висновок Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про порушення позивачем частини 7 статті 374 Митного кодексу України та, як наслідок, про необхідність сплати останнім до Державного бюджету України ввізного мита у розмірі 5301,11 грн.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.