Справа № 2а-772/11, 2а-1320/17/12
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 68951/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Сапіги В. П., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мартинишина Р. С.;

прокурора - Попадинець М. І.;

третьої особи - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сколівської міської ради Львівської області на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2012 року в справі за позовом прокурора Сколівського району Львівської області до Сколівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2011 року Сколівським районним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву прокурора Сколівського району Львівської області до Сколівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Сколівської міської ради № 057 від 12 вересня 2011 року «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради».

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що оскаржуване розпорядження суперечить вимогам чинного законодавства.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2012 року позов задоволено. Визнано незаконним розпорядження міського голови м. Сколе № 057 від 12 вересня 2011 року «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради».

Зазначену постанову мотивовано тим, що ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути змінені чи скасовані органом місцевого самоврядування після їхнього виконання.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Сколівською міською радою, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Прокурор, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить в її задоволенні відмовити.

Третя особа, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить в її задоволенні відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та третьої особи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Правила предметної підсудності, поряд із територіальною підсудністю, визначає компетентний місцевий адміністративний суд, якому належить розглядати ту чи іншу адміністративну справу, визначені ст. 18 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи за позовами фізичних осіб до органу місцевого самоврядування предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Визначаючи предметну підсудність справ за позовами прокурора до органу місцевого самоврядування, необхідно враховувати, що названа норма містить застереження та виключає з предметної підсудності місцевих загальних як адміністративних судів справи, в яких однією зі сторін є орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Ця норма визначає предметну підсудність адміністративних справ також за суб'єктним критерієм. Виняток становлять: справи, щодо яких Кодексом адміністративного судочинства України встановлено іншу підсудність; справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності названих органів та їх посадових осіб у справах про адміністративні проступки; справи, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Із системного аналізу п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що з урахуванням суб'єктного критерію місцевим загальним як адміністративним судам підсудні справи, в яких однією зі сторін є орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування. Однак, коли іншою стороною у справі є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, то така справа підсудна окружному адміністративному суду.

Виключення, яке містить ч. 2 ст. 18 цього Кодексу щодо непідсудності окружним адміністративним судам справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, стосується справ, віднесених до підсудності місцевих загальних судів за предметним критерієм. Тобто справ, визначених п.п. 2 - 5 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Такий висновок випливає з того, що цим положенням частину другу ст.18 названого Кодексу доповнено Законом України «Про внесення змін до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ місцевим загальним судам як адміністративним судам» одночасно з доповненням частини першої цієї статті пунктом 3.

А тому для визначення предметної підсудності справ за позовами прокурора важливо встановити статус прокурора у справі - позивач чи представник.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що позивачем в адміністративній справі може бути суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Однак такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених ч. 4 ст. 50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами (пункт п'ятий частини першої ст. 50 КАС України).

Згідно з частинами першою та четвертою ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним.

У цьому випадку прокурор у адміністративній справі може бути позивачем і не повинен визначати орган чи особу, в інтересах якої він звертається до суду з позовною заявою.

Як вбачається із матеріалів справи даний адміністративний позов прокурором подано на підставі ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент звернення його до суду), у зв'язку з відхиленням відповідачем протесту, без визначення органу чи фізичної особи, в інтересах якої подається позовна заява, а тому у даній адміністративній справі прокурор має статус позивача, що в силу ч. 2 ст. 18 КАС України свідчить про те, що ця справа предметно підсудна окружному адміністративному суду, оскільки позивачем у справі є посадова особа органу державної влади.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що дана справа вирішена неповноважним судом, що у відповідності до ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вирішуючи дану справу, прийшов до висновку, що прокурором даний адміністративний позов поданий з пропуском строку звернення до адміністративного суду, виходячи з наступних підстав.

12 вересня 2011 року Сколівським міським головою було винесено розпорядження № 057 «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради».

27 жовтня 2011 року прокурором Сколівського району Львівської області було винесено протест № 16-3726-вих11 на розпорядження № 057 від 12 вересня 2011 року «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 21 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Тобто, у випадку коли прокурор звертається до суду не в інтересах особи, а діє самостійно, реалізовуючи свої повноваження передбачені ст. 21 Закону України «Про прокуратуру», застосовується спеціально передбачений даною нормою строк звернення до суду - п'ятнадцять днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що протест прокурора на розпорядження № 057 від 12 вересня 2011 року «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради» отримано відповідачем 31 жовтня 2010 року.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» такий слід було розглянути десятиденний строк після його надходження, тобто до 10 листопада 2010 року.

У вказаний строк протест відповідачем розглянуто не було (розгляд відбувся 18 листопада 2011 року).

Отже, у цьому випадку, оскільки протест прокурора відповідачем не був розглянутий протягом передбаченого десятиденного терміну, то строк звернення до суду з відповідним позовом слід було обчислювати з наступного дня після настання першої події - закінчення строку його розгляду.

В зв'язку з цим, з 10 листопада 2010 року почався перебіг передбаченого законом 15-ти денного строку звернення до суду з позовом про визнання опротестованого акта незаконним.

Таким чином, останнім днем звернення до суду з даним позовом було 25 листопада 2010 року, натомість позовну заяву позивачем подано 19 грудня 2011 року.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем пропущено передбачений законом 15-денний строк звернення до суду.

Зазначених обставин судом першої інстанції не враховано.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже, адміністративний позов прокурора Сколівського району Львівської області до Сколівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Сколівської міської ради № 057 від 12 вересня 2011 року «Про призупинення дії рішення № 25 від 09 вересня 2011 року 9 сесії Сколівської міської ради».

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3, 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сколівської міської ради Львівської області - задовольнити частково.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2012 року в справі № 2а-772/11 - скасувати.

Адміністративний позов прокурора Сколівського району Львівської області до Сколівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: В. П. Сапіга

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 30 березня 2015 року.