Справа № 2а-0370/4191/12
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/1177/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року по справі за поданням Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 грудня 2012 року Луцька об'єднана державна податкова інспекція Волинської області Державної податкової служби звернулась в суд з поданням про підтвердження обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року у задоволені подання відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Волинської області подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою подання задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків у зв'язку з недопущення посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки, оскільки норма підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України підлягає застосуванню як при неможливості провести документальну, так як фактичну перевірку.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2012 року головою Державної податкової служби у Волинській області було видано Наказ №457 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім» і виписано направлення на перевірку №000227, №000228, №000229, №000230.

21 грудня 2012 року ревізорами-інспекторами Державної податкової служби у Волинській області і ревізором-інспектором Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області було здійснено вихід на перевірку автозаправної станції, яка розташована за адресою: м.Луцьк, вул. Львівська, 79, де здійснює діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинський нафтовий дім». Перед початком фактичної перевірки ревізорами було здійснено контрольну розрахункову операцію, а саме було придбано пальне марки А-95 за ціною 10,70 грн. на загальну суму 49,97 грн. Сума покупки проведена через реєстратор розрахункових операцій, про що видано фіскальний чек від 21 грудня 2012 року № 5686. Після проведення контрольної розрахункової операції посадові особи відповідача не були допущені до проведення зазначеної перевірки, про що був складений акт відмови у допуску до проведення фактичної перевірки з хронометражним спостереженням господарських операцій.

24 грудня 2012 року першим заступником начальника Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Дячуком В.М. прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відповідно до п.1, 2 зазначеного рішення, було вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «Волинський нафтовий дім», що перебуває (розміщене, зберігається): м.Луцьк, вул. Електроапаратна, 3 і надіслати рішення з вимогою обмеження щодо реалізації права власності на майно ТОВ «Волинський нафтовий дім».

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України визначено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно із п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України визначені підстави для застосування адміністративного арешту майна, до яких, зокрема, віднесено таку підставу, як відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно із пп.75.1.3. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно із п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно із ст.190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи в задоволені подання. Оскільки, однією з обов'язкових ознак направлення на фактичну перевірку є наявність підстави для проведення такої перевірки, вичерпний перелік обставин, що зумовлюють підставу визначений в п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, однак в направленнях на перевірку №000227, №000228, №000229, №000230, такої підстави не зазначено. Відповідно до ст.81 Податкового кодексу України пред'явлення направлення на перевірку, що оформлене з порушенням вимог є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Також, колегія приходить до висновку, що рішення про арешт майна є розпорядчим документом, щодо дій (заборони вчинення дій) визначеного об'єкта - майна, яке має певні ознаки: приналежність, вартість, характеристики, місцезнаходження тощо. Відсутність ознак, які б відрізняли майно саме як об'єкт арешту, в рішенні унеможливлює можливість встановлення об'єкту арешту як такого, як і унеможливлює застосування ст.94 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року по справі №2а/0370/4191/12 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук