Справа № 200/10458/13а (2а/200/417/13)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 рокусправа № 200/10458/13а (2а/200/417/13)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року по справі № 200/10458/13-а (2а/200/417/13) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати неправомірним і скасувати рішення міської ради № 60/29 від 05.12.2012 року, зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення запитуваної земельної ділянки розміром 0,1 га в районі вул. Веселки у власність, місце розташування якої позначене в доданих графічних матеріалах.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано рішення міської ради № 60/29 від 05.12.2012 року, зобов'язано Дніпропетровську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки розміром в 0,1 га в районі вул. Веселки у м. Дніпропетровську у власність ОСОБА_1, місце розташування якої позначене в доданих графічних матеріалах.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначалось, що ним правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, оскільки ОСОБА_1 не було виконано вимоги Земельного кодексу України та рішення міської ради № 116/20 від 25.01.2012 року, до свого клопотання про надання дозволу додано не всі необхідні матеріали, не додано згоди землекористувача ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» про передачу землеволодіння позивачу. Апелянт вказував, що суд першої інстанції невірно дійшов до висновку щодо зобов'язання Дніпропетровської міської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, оскільки такі дозволи надаються після відповідного розгляду клопотання зацікавлених осіб і вже після їх розгляду міська рада як суб'єкт розпорядження земельними ділянками приймає відповідне рішення.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої клопотала позивач, є вільною. Суд першої інстанції посилався на судове рішення від 27.04.2012 року у справі № 2а-596/11, яке набрало законної сили, та яким визнано безпідставною вимогу Дніпропетровської міської ради про отримання нотаріальної згоди ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод». Суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням встановлено те, що земельна ділянка є вільною та не перебуває у користуванні ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод». Оскаржуване рішення міської ради приймалось на виконання судового рішення від 27.04.2012 року, однак таке рішення так і не було виконано відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що 04.10.2006 року земельним управлінням міської ради отримано заяву ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у власність разом з графічним матеріалом щодо можливого її розташування.

28.03.2008 року Управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області повідомлено ОСОБА_1 про відмову у попередньому погодженні місця розташування земельної ділянки в районі вул. Веселки через неврегульованість питання щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Встановлено, що 01.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва. Листом від 23.11.2010 року земельним управління міської ради позивача повідомлено, що відповідно до п.6 ст. 118 ЗК України продовження роботи з опрацювання клопотання призупинено до отримання нотаріально завіреної копії ВАТ «Дніпровський машинобудівний завод».

Встановлено, що ОСОБА_1 оскаржили дії Дніпропетровської міської ради щодо не розгляду належним чином її заяви про надання у власність земельної ділянки та клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року у справі № 2а-596/11 визнано неправомірною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в районі вул. Веселки, визнано безпідставною вимогу Дніпропетровської міської ради про надання нотаріально завіреної згоди ПАТ «ДМЗ» на вилучення земельної ділянки і зобов'язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність.

Постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року по справі № 2а-596/11 набрала законної сили 16.01.2013 року.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що 05.12.2012 року на виконання постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року по справі № 2а-596/11, Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 60/29 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселки, відмова мотивована там, що до клопотання не додано документів та матеріалів із землеустрою, визначених ст. 123 ЗК України та пп. 2.2.2 Порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м. Дніпропетровську, затверджене рішенням міської ради від 25.01.2012 року № 116/20. Про рішення Дніпропетровської міської ради від 05.12.2012 року № 60/29 ОСОБА_1 дізналась після свого звернення до міської ради, яке надіслане на її адресу 29.04.2013 року.

Колегією суддів встановлено, що листом від 26.10.2010 року ВАТ «Дніпровський машинобудівний завод» повідомило земельне управління Дніпропетровської міської ради, що, земельні ділянки у районі вул. Веселка не знаходяться у власності або у користуванні ВАТ «Дніпровський машинобудівний завод».

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 118 ЗК України ( в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_1 при зверненні з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки порушено вимоги ст. 118, ст. 112, ст. 123 ЗК України та пп. 2.2.2 Порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м. Дніпропетровську, затверджене рішенням міської ради від 25.01.2012 року № 116/20.

Нормами ЗК України передбачено, що особи, зацікавлені в отриманні земельних ділянок у власність для індивідуального будівництва подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача - у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб. Передбачене, що погодження землекористувача подається лише у тому випадку, коли земельна ділянка перебуває у власності інших осіб, у випадку ОСОБА_1, вибрана нею земельна ділянка не знаходиться у власності або у користуванні будь-кого, земельна ділянка є вільною та може бути надана у власність ОСОБА_1

Нормами ЗК України передбачено, що клопотання осіб про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглядаються відповідними органами місцевого самоврядування наділеними повноваження передавати земельні ділянки у власність.

Колегія суддів враховує те, що у ОСОБА_1 є позитивні висновки відповідних служб на розробку проекту землеустрою земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає, що Дніпропетровською міською радою фактично не виконано судові рішення, які набрали законної сили з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року по справі № 200/10458/13-а (2а/200/417/13) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук