Справа № 807/523/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 876/599/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі №807/523/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Закарпатській області, головного державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Ужгородської ОДПІ Головного управління Міндоходів Орел Юрія Володимировича про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2014р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач ФОП ОСОБА_1), звернулася до суду до ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Закарпатській області (далі - відповідач 1); головного державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Ужгородської ОДПІ Головного управління Міндоходів Орел Юрія Володимировича, якою просила:

- визнати незаконними дії головного державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Ужгородської ОДПІ Головного управління Міндоходів Орел Юрія Володимировича по внесенню завідомо неправдивої інформації до акту № 708/17-2/НОМЕР_1 від 21 травня 2013 року "Про результати документальної невиїзної перевірки - ФОП ОСОБА_1";

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21 травня 2013 року № 31/17-2/НОМЕР_1, № 32/17-2/НОМЕР_1, № 33/17-2/НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 1 проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2009р. по 31.12.2012р. За наслідками вказаної перевірки складено акт перевірки № №708/17-2/НОМЕР_1 від 26.04.2013р. та прийнято податкові повідомлення - рішення від 21.05.2013р.:

- № 31//17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльності у розмірі 15937,50 грн., в т.ч. за основним платежем 12750,00 грн. та за штрафними санкціями 3187,50 грн.;

- № 32/17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 21250,00 грн., в т.ч. за основним платежем 17000,00 грн. та за штрафними санкціями 4250,00 грн.;

- № 33/17-2/НОМЕР_1, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності у розмірі 4122,00 грн.

Позивач вважає дії відповідача 2 по складанню акта перевірки незаконними, а вищевказані податкові повідомлення - рішення, які винесені на підставі даного акту перевірки протиправними та такими, що підлягають скасуванню

Постановою суду першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із даною постанову суду першої інстанції, її оскаржила позивака ФОП ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на той факт, що положення ч.5. підрозділу 10 (XX) Податкового кодексу України вводилися в дію у податковий період першого кварталу 2012 року, то штрафні санкції щодо позивачки мали бути застосовані лише в тому випадку, якщо б порушення були допущені в другому кварталі 2012 року. Апеляційні вимоги зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що Ужгородською ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2009р. по 31.12.2012р. За наслідками вказаної перевірки складено акт перевірки № №708/17-2/НОМЕР_1 від 26.04.2013р. та прийнято податкові повідомлення - рішення від 21.05.2013р.

- № 31//17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльності у розмірі 15937,50 грн., в т.ч. за основним платежем 12750,00 грн. та за штрафними санкціями 3187,50 грн.;

- № 32/17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 21250,00 грн., в т.ч. за основним платежем 17000,00 грн. та за штрафними санкціями 4250,00 грн.;

- № 33/17-2/НОМЕР_1, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності у розмірі 4122,00 грн. Відповідно до п. 3 Указу Президента України "Про спрощену систему одаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 3 липня 1998 № 727/98 ФОП ОСОБА_1 обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним датком шляхом одержання свідоцтва про сплату єдиного податку.

З 01.01.2012р. по 31.12.2012. ФОП ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок - 2 група) у відповідності до вимог розділу XIV Податкового кодексу України № 2755-і від 02.12.2010р.

Відповідно до поданої заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку звітності на 2012 рік (зареєстрована в канцелярії Ужгородської ОДПІ від 16.01.2012р. за № 76/М), ФОП ОСОБА_1 було продовжено Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії З №387991 з 01.01.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% розміру мінімальної заробітної плати, за видами діяльності: 93.01 "прання, хімчистка та фарбування", 52.1 "роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах", 52.42 "роздрібна торгівля одягом", 52.6 "роздрібна торгівля поза магазинами".

З 01.06.2012р. Ужгородською ОДПІ ФОП ОСОБА_1 було видано Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії НОМЕР_2 з 01.06.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% розміру мінімальної заробітної плати, за видами діяльності: 93.01 "прання, хімчистка та фарбування", 52.1 "роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах", 52.42 "роздрібна торгівля одягом", 52.6 "роздрібна торгівля поза магазинами".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" було внесено зміни до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування обліку та звітності.

У розділ XIV включено главу 1 такого змісту: «Глава 1. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності».

Відповідно до п. 291.1 ст. 291. у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку. Прикінцевими та перехідними положеннями встановлено, що цей закон набирає чинності з 1 січня 2012 року.

Згідно з вимогами п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України «Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи латників єдиного податку:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

В порушення вказаних норм податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 протягом 2012 року надавала послуги по пранню білизни Відділу охорони здоров'я Іршавської РДА, тобто надавала послуги не платникам єдиного податку та/або населенню, а юридичній особі, а саме відділу охорони здоров'я Іршавської РДА, що зазначено на сторінках 10-11 акту перевірки від 26.04.2013 № 708/17-2/НОМЕР_1.

За надання вищезазначених послуг Відділ охорони здоров'я Іршавської РДА перерахував на користь ФОП ОСОБА_1 у 2012 році 92680,00 грн. (в т.ч.82040,0 грн. за І кв.2012р.).

У відповідності до вимог пп.298.2.3. п.298.2 ст.298 Податкового кодексу: «Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності».

Отже, у відповідності до вимог пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2012р. повинна була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (тобто перейти на 3-ю групу єдиного податку або на загальну систему оподаткування) та повернути Ужгородській МДПІ Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії НОМЕР_2 з 01.06.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% від розміру мінімальної робітної плати.

Зважаючи на те, що від ФОП ОСОБА_1 до відповідача 1 не надходила заява про перехід на 3-ю групу єдиного податку з 01.04.2012, остання за наслідками проведеної документальної перевірки була переведена на загальну систему оподаткування саме з 01.04.2012р.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 1-му кварталі 2012р. порушила вимоги пп.298.2.3. п.298.2 ст.298 Податкового Кодексу України та з 01.04.2012р. підлягала оподаткуванню на умовах загальної системи оподаткування.

Тобто за період діяльності з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 фактично здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2012р. не задекларувала як «валовий дохід» суму, отриману на рахунки у банках (згідно з оригіналами банківських виписок, представлених ФОП ОСОБА_1 та готівкових коштів згідно з даними Книги обліку доходів і витрат № 1765 (представленої ФОП ОСОБА_1) в загальній сумі 85000,00 грн. (стор.12 акту перевірки).

У відповідності до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу, не включаються складу витрат ті витрати, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та ними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Для проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 не представлено розрахунок валових витрат, понесених нею при здійсненні підприємницької діяльності протягом 01.04.2012 - 31.12.2012рр., також не представлено оригінали первинних документів, що можуть підтвердити вищезазначені витрати.

За наслідками документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог пп. 14.1.54, 14.1.56 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22 та пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, всього донараховано податку з доходів фізичних осіб - СПД в зальній сумі 12750,00 грн. за 2012 рік.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, до платника податків застосовується штраф у розмірі 25 % суми визначеного податкового зобов'язання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає податкове повідомлення-рішення № 31/17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання до податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльності у розмірі 15937,50 грн., в т.ч. за основним платежем 12750,00 грн. та за штрафними санкціями 3187,50 грн. правомірним та винесеним з дотриманням норм чинного законодавства.

Судом встановлено, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню, сплачена ФОП ОСОБА_1 покупцями товарів, за період з 01.04.2011р. по 31.03.2012р. (12 останніх послідовних календарних місяців) сукупно складає 368517,03 грн. (cтор. 14 акту перевірки).

Отже, ФОП ОСОБА_1 підлягає обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість у відповідності до вимог п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України 01.04.2012р., де зазначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без врахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктом 183.1. ст. 183 Податкового кодексу України передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем оживання) реєстраційну заяву.

Пунктом 183.2 ст.183 ПК України визначено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника датку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у сі. 181 цього Кодексу.

ФОП ОСОБА_1 повинна була подати заяву про реєстрацію платника на додану вартість до 01.04.2012р.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на загальній системі оподаткування та здійснивши протягом останніх 12 календарних місяців реалізацію товарів (робіт, послуг) на суму 368517,03 грн. не виконала вимоги п.183.2 ст.183 ПК України і своєчасно не подала заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Відповідно до абз. «а» п. 185.1 ст.185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі рації з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до абз. «а» п. 187.1 ст.187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 всього отримала 85000,00 грн. готівкових і безготівкових коштів (стор. 15 акту перевірки).

Відповідно до п.183.10 ст.183 податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа ця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного ст.181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

Відповідно до вищенаведеного та зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 самостійно не зареєструвалась платником податку на додану вартість з 01.04.2012р., суд приходить до висновку, що права на податковий кредит у неї не має.

Всього за наслідками проведеної позапланової документальної перевірки за порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України, перевіркою донараховано податку на додану вартість в сумі 17000,00 грн.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган і самостійно визначає, суму податкового зобов'язання, до платника податків застосовується штраф у розмірі 25 % суми визначеного податкового зобов'язання.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.05.2013 року № 32/17-2/НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 21250,00 грн., в т.ч. за основним платежем 17000,00 грн. та за штрафними санкціями 4250,00 грн. винесене неправомірно, про що судом першої інстанції вірно прийнято постанову, про відмову у позові.

Згідно з вимогами пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти з провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів.

Згідно з вимогами пп.267.64 п.267.6.4 ст.267 Податкового кодексу встановлено, що торговий патент діє на території, на яку поширюються повноваження органу, який здійснив реєстрацію суб'єкта господарювання, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу.

Документальною перевіркою встановлено, що за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах одягом за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи на загальній системі оподаткування, проводила розрахунки з контрагентами у готівковій формі (згідно даних Книги обліку доходів і витрат). Проте, торговий патент підприємець у вказаний період не придбавала, чим порушено вимоги ст.267 Податкового кодексу України.

Відповідно до рішення Чопської міської ради від 30.12.2010р. № 3 встановлено вартість тортового патенту для роздрібної торгівлі за готівкові кошти на 2012 рік у розмірі 0,2 % від розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2012р., що становить 229,00 грн./міс.

Таким чином, судом з'ясовано, що ФОП ОСОБА_1 не сплачено до бюджету (за придбання торгового патенту) суму 2061,00 грн. (по 229,00 грн. за період квітень-грудень 2012р.).

Відповідальність за провадження господарської діяльності без придбання торгового патенту передбачена ст.125 Податкового кодексу України - за здійснення діяльності, передбаченої ст.267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів, суб'єкти господарювання сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.05.2014 року № 33/17-2/НОМЕР_1, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності у розмірі 4122,00 грн. винесене з дотриманням норм чинного законодавства та є таким, що скасуванню судом апеляційної інстанції не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений конституційно принцип законності також міститься і в статті 21 пункті 21.1. Податкового кодексу України (далі - ПК України), згідно з яким, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову відповідач належними та допустимими доказами довів у суді правомірність прийнятих ним податкових повідомлень - рішень від 21.05.2013 року № 31/17-2/НОМЕР_1, № 32/17-2/НОМЕР_1, № 33/17-2/НОМЕР_1.

Таким чином колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року в справі №807/523/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів, після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник