Справа № 825/3343/14
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/3343/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Смірнової О.Є.,

за участю секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гладченко Н.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2014 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі - Чернігівської ОДПІ) та остаточно просить визнати протиправними дії Чернігівської ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 22898,80 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що акт податкової перевірки не може бути визнаний належним, допустимим та достатнім в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 70, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства доказом факту допущення платником податків порушень вимог чинного законодавства. Представник позивача зазначає, що постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.01.2015 провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрито. Посилається, що акт експертизи марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів вітчизняного виробництва від 16.12.2014 № 211-11-14 складено через два місяці після прийняття оскаржуваного рішення, а також не в межах судового процесу, не встановленою особою, без підтвердження її повноважень на здійснення відповідних експертиз. Та вважає, що податкове повідомлення-рішення Чернігівської ОДПІ від 13.10.2014 № , яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 22898,80 грн., не відповідає вказаним критеріям правомірності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що проведено фактичну перевірку господарської одиниці ФОП ОСОБА_3 - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт від 02.10.2014 № 0009/25/22/22/НОМЕР_2. Перевірками встановлено порушення позивачем: п. 10, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95; ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95; п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України; п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (зі змінами та доповненнями). Тому представник Чернігівської ОДПІ вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № прийнято на підставі та відповідно до норм законодавства, а вимоги позивача є безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наступне.

ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 19.05.2008, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.10.2014 (а.с. 17-18).

02.10.2014 працівниками податкового органу на підставі наказу від 01.10.2014 № 16 (а.с. 46) та направлень від 01.10.2014 № 14, від 01.10.2014 № 15, від 01.10.2014 № 13 проведено фактичну перевірку господарської одиниці ФОП ОСОБА_3 - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Перевірка проводилась в присутності ОСОБА_4 (довірена особа ФОП ОСОБА_3), що не заперечується представниками сторін.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 02.10.2014 № 0009/25/22/22/НОМЕР_2 (а.с. 11-13).

В вищезазначеному акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме:

- п. 10, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95;

- ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95;

- п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України;

- п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінета міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (зі змінами та доповненнями).

За висновками акта перевірки від 02.10.2014 № 0009/25/22/22/НОМЕР_2 Чернігівською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 22898,80 грн. (а.с. 14).

По-перше, згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 (далі - Закон України № 265/95) контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Відповідно до п. 10 ст. 3 Закону України № 265/95 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Судом встановлено, що у ФОП ОСОБА_3 не забезпечено зберігання контрольних стрічок протягом встановленого законодавством терміну (3-х років), а саме у позивача відсутні контрольні стрічки за 17.06.2014, 19.06.2014, 20.06.2014, 24.06.2014, 30.06.2014, 01.08.2014, 06.08.2014, 07.08.2014, 12.08.2014, 13.08.2014.

Суд звертає увагу, що позивачем забезпечено лише зберігання фіскальних звітних чеків Z-звіти, за вищевказані десять днів, про що свідчать копії стрічок КОРО (а.с. 67-75).

Згідно із п. 5 ст. 17 Закону України № 265/95 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або не збережено контрольну стрічку протягом трьох років, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Отже, Чернігівською ОДПІ правомірно застосовано фінансові санкції до позивача за незабезпечення зберігання контрольних стрічок в розмірі 1700,00 грн. (17,00 грн. х 10 х 10).

По-друге, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до акта перевірки від 02.10.2014 № 0009/25/22/22/НОМЕР_2 в магазині ФОП ОСОБА_3 зберігались алкогольні напої, які не обліковані за місцем їх реалізації та зберігання у встановленому порядку, а саме:

- горілка «Краля Пшенична» 40 %, 0,5 л. в кількості 6 пляшок по ціні 39,90 грн. на загальну суму 239,40 грн.;

- горілка «Корона» 40 %, 0,25 л. в кількості 4 пляшки по ціні 20,00 грн. на загальну суму 80,00 грн.;

- горілка «Пшенична мрія» 40 %, 0,25 л. в кількості 28 пляшок по ціні 20,00 грн. на загальну суму 560,00 грн.;

- горілка «Золоте кільце» 40 %, 0,25 л. в кількості 21 пляшка по ціні 20,00 грн. на загальну суму 420,00 грн.;

- горілка «Рідна столиця» 40 %, 0,5 л. в кількості 20 пляшок по ціні 40,00 грн. на загальну суму 800,00 грн.

Всього зберігалось 79 пляшок горілки на загальну суму 2099,90 грн.

Суд зазначає, що позивачем документально не доведено в ході судового розгляду ведення обліку товарних запасів, що могло б спростувати доводи податкового органу про порушення позивачем у жовтні 2014 року п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95.

Згідно із ст. 20 Закону України № 265/95 до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене Чернігівською ОДПІ на законних підставах нараховано фінансові санкції ФОП ОСОБА_3 за порушення порядку ведення обліку товарних запасів в розмірі 4198,80 грн. (2099,90 грн. х 2).

По-третє, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95 (далі - Закон України № 481/95) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (зі змінами та доповненнями) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

До 01.01.2012 для маркування спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду, що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 2208 20 12 00, 2208 20 62 00, можуть використовуватися марки із зазначенням суми акцизного податку за ставкою, що була встановлена на 01.01.2010 Законом України від 25.12.2008 N 797-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування».

Вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Не підлягають маркуванню:

алкогольні напої і тютюнові вироби, які постачаються для реалізації магазинам безмитної торгівлі безпосередньо вітчизняними виробниками такої продукції за прямими договорами, укладеними між вітчизняними виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів і власниками магазинів безмитної торгівлі. При цьому переміщення алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що спрямовуються виробниками до магазинів безмитної торгівлі, здійснюється під митним контролем із застосуванням заходів гарантування доставки;

алкогольні напої і тютюнові вироби, які ввозяться в Україну і розміщуються у митному режимі магазину безмитної торгівлі;

еталонні (моніторингові) чи тестові зразки тютюнових виробів, які не призначені для продажу вроздріб і ввозяться на митну територію України акредитованими державними випробувальними лабораторіями та/або суб'єктами господарювання, які мають ліцензії на право виробництва відповідної продукції, для проведення досліджень чи випробувань (калібрування лабораторного обладнання, проведення дегустації, вивчення фізико-хімічних показників тютюнових виробів, дизайну упаковки).

Судом встановлено, що 79 пляшок горілки на загальну суму 2099,90 грн., які зберігались в магазині ФОП ОСОБА_3, марковані підробленими марками акцизного податку, що також підтверджується актом експертизи марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів вітчизняного виробництва № 214-11-14 (а.с. 102-113).

Суд зазначає, що в ході перевірки працівником податкової міліції зазначені алкогольні напої вилучені для проведення експертизи згідно протоколу вилучення від 02.10.2014 № 977202 (а.с. 43).

В акті експертизи № 214-11-14 відповідачем зазначено:

«Надані на експертизу марки акцизного податку для маркування алкоголоних напоїв та тютюнових виробів вітчизняного виробництва з реквізитами:

- АВ, 05АААО № 726620, 01/13, 4,587 грн.;

- АВ, 09АААВ № 095287, 06/11, 4,212 грн.;

- АВ ЛГП, 05АААД № 040463, 11/13, 9,898 грн.;

- АВ, 25ААБН № 486913, 11/12, 9,174 грн.;

- АВ ЛГП, 05АААД 040486, 11/13, 9,898 грн.

державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» не виготовлялись і є підробленими».

Згідно із ст. 17 Закону України № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, відповідачем цілком правомірно застосовано фінансові санкції до позивача за зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку в розмірі 17000,00 грн., оскільки факт підробки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд не бере до уваги постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.01.2015 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки, саме правопорушення не було предметом розгляду в даній постанові Чернігівського районного суду Чернігівської області (а.с. 95).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до ст. 15 Закону України № 265/95 контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно із п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Так, Чернігівською ОДПІ прийнято рішення про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, яке оформлено наказом від 01.10.2014 № 16 (а.с. 46). За результатами перевірки складено акт від 02.10.2014 № 0009/25/22/22/НОМЕР_2. У зв'язку із наявністю зафіксованих порушень податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № .

Таким чином, суд не вбачає порушень в діях відповідача при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 № .

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішення.

Суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 22898,80 грн. (1700,00 грн. + 4198,80 грн. + 17000,00 грн.) прийнято Чернігівською ОДПІ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без порушення використаного повноваження, з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; добросовісно та розсудливо.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 за вказаний позов позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 182,70 грн., що підтверджується квитанцією від 16.10.2014 (а.с. 3).

Тому згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 1644,30 грн. присуджується на користь Державного бюджету України за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1644,30 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.Є. Смірнова