Справа № 825/774/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 року Чернігів Справа № 825/774/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Д'якова В.І.,

суддів - Клопота С.Л., Зайця О.В..,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Назаренка Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконними дій, визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження реєстраційний номер ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року про поновлення з 15.01.2013 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державного управління навколишнього природного середовища в Чернігівській області за виконавчим листом № 825/518/13-а, виданим 20.11.2013 Чернігівським окружним адміністративним судом;

- скасувати як незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження реєстраційний номер ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року про поновлення з 15.01. 2013 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державного управління навколишнього природного середовища в Чернігівській області за виконавчим листом № 825/518/13-а, виданим 20.11.2013 Чернігівським окружним адміністративним судом;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 825/518/13-а, виданим 20.11.2013 Чернігівським окружним адміністративним судом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Чернігівським окружним адміністративним судом 20.11.2013 було видано виконавчий лист № 825/518/13-а про поновлення з 15.01.2013 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державного управління навколишнього природного середовища в Чернігівській області. 04.12.2013 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрите виконавче провадження за реєстраційним номером 41053836. Однак рішення суду не виконувалось та 26 лютого 2015 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41053836. Позивач вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на те, що відповідач при закритті виконавчого провадження безпідставно застосував норми статті 75 Закону України «Про виконане провадження», яка регулює лише загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та незаконно виніс постанову про закриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 зазначає, що державний виконавець порушив її права та законні інтереси, а також частину першу ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», за якою державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Позивач вказує, що винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком В.В. 26.02.2015 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 4153836 є грубим порушенням Конституції України, що передбачає обов'язковість виконання рішення суду, а також гарантує захист від незаконного звільнення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення в яких зазначив, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо виконання рішення суду у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження». Тому вважає, що підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та відновлення виконавчого провадження відсутні. У зв'язку з цим, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2013 на виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надійшов виконавчий лист №825/518/13-а, виданий 20.11.2013 Чернігівським окружним адміністративним судом про поновлення Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державного управління навколишнього природного середовища в Чернігівській області з 15.01.2013 (а.с. 38, 39-40).

04.12.2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41053836, відповідно до якої боржнику необхідно було добровільно виконати рішення суду негайно та надати до відділу документи, що підтверджують його виконання (а.с.42).

Листом від 13.01.2014 №5/06-2/14 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України повідомлено відповідача про неможливість виконання рішення суду у зв'язку з ліквідацією Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області відповідно до указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів влади» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» (а.с. 46).

01.07.2014 за №5.-515/9 державним виконавцем на адресу Міністерства охорони навколишнього природного середовища направлено вимогу про виконання рішення суду в строк до 10.07.2014 (а.с.55).

Листом від 10.07.2014 №274/06-2/14-1 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України знову повідомлено про неможливість виконання рішення суду (а.с.61-62).

У зв'язку з невиконанням рішення суду, 16.09.2014, відповідно до ст. ст. 11. 89 Закону України «Про виконавче провадження», на боржника накладено штраф в сумі 1020,00 грн. (а.с.72-73) та 18.09.2014 за №515/2.-9 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу про виконання рішення суду в строк до 29.09.2014 (а.с.74-75).

У зв'язку з повторним невиконанням рішення суду, 05.12.2014, відповідно до ст.ст. 11. 89 Закону України «Про виконавче провадження», на боржника накладено штраф в сумі 2040,00 грн. (а.с.80-81).

22.02.2015 державним виконавцем направлено подання до Солом'янського РУ ГУ МВС України у м. Києві про притягнення до кримінальної відповідальності винних посадових осіб Міністерства охорони навколишнього природного середовища України за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області з 15.01.2013 (а.с.88-89).

На підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.02.2015 ВП№41053836, у зв'язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника (а.с.98-99).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Права та обов'язки державного виконавця визначені статтею 11 № 606-XIV, якою, крім іншого, передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені норми свідчать, що державний виконавець зобов'язаний забезпечити реальне виконання виконавчого документа шляхом своєчасного і в повному обсязі виконання виконавчих дій.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини 5 статті 12 Закону № 606-XIV сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Частиною 1 статті 75 Закону № 606-XIV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Статтею 76 Закону № 606-XIV встановлено спеціальний порядок виконання рішення про поновлення роботі. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Частиною другою статті 75 вищевказаного закону встановлено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону.

Згідно статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Статтею 49 Закону №606-XIV передбачені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких пунктом 11 частини 1 зазначеної статті визначена така підстава як повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 75 Закону № 606-XIV у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Разом з тим, судом встановлено, що права ОСОБА_1 при проведенні державним виконавцем виконавчих дій не були поновлені, оскільки рішення суду не виконано.

Так, відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, що також відображено в статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як роз'яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідач, при проведенні виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа №825/518/13-а, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 20.11.2013, діяв не у межах та не у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до фактичного невиконання рішення суду.

Крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що виконавчі дії були проведені своєчасно та у строк передбачений статтею 30 Закону №606-ХІV.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року, визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року, підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 825/518/13-а, виданим 20.11.2013 Чернігівським окружним адміністративним судом, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки у випадку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, порядок його поновлення передбачений статтею 51 Закону №606-XIV.

Крім того, приймаючи рішення, суд не може підміняти державний орган, зобов'язуючи його вчиняти дії та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій та прийнятих рішень.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконними дій, визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.

Відповідно частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41053836 від 26 лютого 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повернути з Державного бюджету (р/р 4002 в ГУДКС України у Чернігівській області, МФО 853592, код 38054398, отримувач платежу УК у м. Чернігові /м. Чернігів/ 22030001) на користь ОСОБА_1 (14001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 24,36 грн. згідно квитанції №810787 від 17.03.2015.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя: підпис В.І. Дяков

Судді: підпис С.Л. Клопот

підпис О.В. Заяць

З оригіналом згідно.

Головуючий суддя: В.І. Д'яков