Справа № 820/249/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 р.Справа № 820/249/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Соіч Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 820/249/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекція у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів в Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова головного управління Міндоходів у Харківській області (далі за текстом - ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, відповідач), в якому просила суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 року № 21/, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1340,0 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

ФОП ОСОБА_1 зазначає, що висновок відповідача про порушення позивачем порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації не відповідає фактичним обставинам та спростовується видатковими та товарно-транспортними накладними.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 04.11.2014 року № 390 та направлення на проведення перевірки від 04.11.2014 року № 286 фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт № 245/20-40-21-02-10/ від 10.11.2014 року, яким встановлено порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 12 ст. 3 3акону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі висновків акту перевірки № 245/20-40-21-02-10/ від 10.11.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 року № 21/, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1340,0 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено придбання товарно-матеріальних цінностей, тобто здійснення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені у такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 цього Закону визначено, що облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджувальні документи щодо походження товару.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених норм законодавства вказує, що фізична особа-підприємець зобов'язується здійснювати продаж лише тих товарів, на які має підтверджувальні документи щодо походження товару і ці документи мають бути надані посадовим особам контролюючих органів під час проведення фактичної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки була встановлена відсутність первинних документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в реалізації. Перелік товарів, на які ОСОБА_1 не надано документи щодо їх походження, наведені в додатку 1 до акту перевірки № 245/20-40-21-02-10/ від 10.11.2014 року.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Між тим, надані до позовної заяви видаткові та товарно-транспортні накладні не спростовують факту відсутності цих документів за місцем реалізації товарів на момент проведення перевірки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем додержання встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем доведено недотримання позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 року № 21/.

Виходячи з викладеного, переглянувши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 820/249/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 06.04.2015 р.