Справа № 826/16001/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Непідприємницьке товариство "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності щодо повернення активів у розмірі 19 000 грн. розміщених у ПАТ «Банк Форум», згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №212/1 від 28 березня 2013 року; зобов'язання повернути позивачу пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. розміщених у ПАТ «Банк Форум», згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №212/1 від 28 березня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Непідприємницьке товариство "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «Банк Форум» та Непідприємницьким товариством «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Тернопілля», від імені якого, на підставі договору про управління активами пенсійного фонду №1-КУА від 30 серпня 2006 року та №2-КУА від 02 червня 2014 року, виступило ПрАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв», укладено генеральний договір банківського вкладного (депозитного) рахунку №212 від 28 березня 2013 року, предметом якого є відкриття банком вкладнику вкладного (депозитного) рахунку і розміщення на платній основі тимчасово вільних коштів /банківських металів.

Розмір залучених коштів/банківських металів вкладника, процентна ставка, строк користування залученими банком коштами/банківськими металами вкладника (строк вкладу (депозиту) обумовлюється в договорах банківського вкладу (депозиту), які є невід'ємними частинами цього генерального договору.

Відповідно до п. 3.1. Генерального договору, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №0760 (980).

Відповідно до п. 4.3 Генерального договору, повернення вкладу або його частини з депозитного рахунку здійснюється банком самостійно шляхом переказу в безготівковій формі на реєстраційний рахунок вкладника, який зазначений в розділі "Адреси, Реквізити та підписи Сторін" відповідного договору депозиту, за умови наявності файлу - відповіді про відкриття депозитного рахунку з відміткою про взяття цього рахунку на облік органом державної податкової служби.

Пунктом 6.1.4 пункту 6.1 розділу 6 Генерального договору "Права та обов'язки сторін" передбачено, що банк зобов'язаний при умові, що майнові права по відповідному договору депозиту не знаходяться у заставі та (або) не обтяжені зобов'язаннями, які виникають в силу закону, і за наявності файлу - відповіді про відкриття вкладного (депозитного) рахунку з відмітною про взяття цього рахунку на облік органом державної податкової служби на вимогу вкладника повернути вклад та сплатити проценти, передбачені відповідним договором депозиту.

На підставі вищевказаного договору, 28 березня 2013 року між зазначеними суб'єктами підписано договір банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №212/1, згідно п. 1 якого, вкладник розміщує на депозитному рахунку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 19 000,00 грн. строком до 27 березня 2014 року. На суму вкладу банк нараховує і виплачує проценти у розмірі 20,00 % (двадцять процентів) річних.

13 червня 2014 року Національним банком України прийнято постанову №355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Форум".

17 червня 2014 року ПАТ "Компанія з управління активами "Національний резерв", яка діє від імені позивача на підставі вказаних вище договорів про управління активами недержавного пенсійного фонду, звернулась до Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ОСОБА_3 із заявою № 228, в якій просила, у тому числі, повернути грошові кошти у розмірі 19 000 грн., які розміщені на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Форум».

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази надання Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ОСОБА_3 відповіді на заяву позивача від 13 червня 2014 року №228 або вчинення дій щодо повернення грошових коштів.

Оскільки жодної відповіді від Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію на заяву позивачем не отримано, а сума вкладу не повернута, позивач звернувся до суду з позовом.

Так, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обов'язковою умовою для повернення грошових коштів розміщених у банківській установі недержавним пенсійним фондом є встановлення факту належності таких коштів до складу пенсійних внесків учасників фонду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади недержавного пенсійного забезпечення в Україні та правовідносини, пов'язані з цим видом діяльності регламентовані Законом України «Про недержавне пенсійне забезпечення» від 09 липня 2003 року №1057-IV.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону, недержавний пенсійний фонд - це юридична особа, створена відповідно до цього Закону, яка має статус неприбуткової організації (непідприємницького товариства), функціонує та провадить діяльність виключно з метою накопичення пенсійних внесків на користь учасників пенсійного фонду з подальшим управлінням пенсійними активами, а також здійснює пенсійні виплати учасникам зазначеного фонду у визначеному цим Законом порядку.

Частиною 1 ст. 2 вищевказаного Закону передбачено, що система недержавного пенсійного забезпечення - це складова частина системи накопичувального пенсійного забезпечення, яка ґрунтується на засадах добровільної участі фізичних та юридичних осіб, крім випадків, передбачених законами, у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання учасниками недержавного пенсійного забезпечення додаткових до загальнообов'язкового державного пенсійного страхування пенсійних виплат.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», суб'єктами недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, є недержавні пенсійні фонди.

В силу ч. 3 ст.2 вищевказаного Закону, недержавне пенсійне забезпечення здійснюється, крім іншого, пенсійними фондами шляхом укладення пенсійних контрактів між адміністраторами пенсійних фондів та вкладниками таких фондів відповідно до цього Закону; банківськими установами відповідно до цього Закону та законодавства про банківську діяльність шляхом укладення договорів про відкриття пенсійних депозитних рахунків для накопичення пенсійних заощаджень у межах суми, визначеної для відшкодування вкладів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що встановлюється згідно із законом.

Тобто, позивач - Непідприємницьке товариство "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" є особливим суб'єктом, який розпоряджається виключно пенсійними активами, при цьому у своїй власності жодних активів не має.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» визначено, що недержавне пенсійне забезпечення здійснюється на принципах, зокрема: розмежування та відокремлення активів пенсійного фонду від активів інших суб'єктів недержавного пенсійного забезпечення та накопичувального пенсійного страхування з метою захисту майнових прав учасників пенсійного фонду та унеможливлення банкрутства пенсійного фонду; гарантування фізичним особам реалізації прав, наданих їм цим Законом; цільового та ефективного використання пенсійних коштів; державного регулювання діяльності з недержавного пенсійного забезпечення та нагляду за його здійсненням.

Статтею 6 вищевказаного Закону визначено, що пенсійні фонди не мають на меті одержання прибутку на користь одноосібного засновника або для його подальшого розподілу між засновниками. Недержавне пенсійне забезпечення є для пенсійних фондів виключним видом діяльності. Провадження пенсійними фондами іншої діяльності, не передбаченої цим Законом, забороняється. Активи пенсійного фонду формуються за рахунок внесків до пенсійного фонду (пенсійних внесків) та інших надходжень до пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, активи недержавних пенсійних фондів, іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, активи банку, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, в тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку.

Згідно пп. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», особи, що здійснюють управління активами пенсійних фондів, під час провадження такої діяльності не мають права: використовувати пенсійні активи пенсійного фонду для забезпечення виконання будь-яких зобов'язань, виникнення яких не пов'язане з функціонуванням цього пенсійного фонду, в тому числі власних.

В силу ч. 1 ст. 34 вищевказаного Закону, управління активами недержавних пенсійних фондів може здійснюватися, зокрема, компанією з управління активами; банком щодо активів створеного ним корпоративного пенсійного фонду у разі, якщо він не виконує функції зберігача цього фонду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що пенсійні активи позивача, який є відкритим пенсійним фондом, не можуть бути будь-яким забезпеченням, і не можуть управлятись як пенсійні активи безпосередньо банком.

Згідно ст. 48 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», пенсійні активи, що накопичуються у пенсійному фонді, можуть бути використані виключно для цілей інвестиційної діяльності фонду, виконання зобов'язань фонду перед його учасниками та оплати витрат, пов'язаних із здійсненням недержавного пенсійного забезпечення. Використання пенсійних активів для інших цілей забороняється.

Частиною 1 ст. 51 вищевказаного Закону передбачено, що сума пенсійних коштів усіх учасників пенсійного фонду дорівнює чистій вартості активів пенсійного фонду. При цьому, згідно ст. 1 цього ж Закону, чиста вартість активів пенсійного фонду - різниця між вартістю активів пенсійного фонду на день проведення підрахунку та сумою зобов'язань пенсійного фонду, що підлягають виконанню на день проведення підрахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», пенсійні кошти, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, є власністю такого учасника та використовуються на цілі, визначені цим Законом.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 636 Цивільного кодексу України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Пунктом 4.4. Положення про провадження діяльності з адміністрування недержавного пенсійного фонду, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 20 липня 2004 року № 1660, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2004 року за № 990/9589, передбачено, що сума чистої вартості активів фонду має дорівнювати сумі пенсійних коштів на всіх індивідуальних пенсійних рахунках учасників.

Тобто, згідно вищевказаних приписів, повернення позивачеві пенсійних активів на рахунок у зберігача спричиняє переоцінку пенсійних активів, збільшення їх чистої вартості, а відтак - збільшення залишків сум пенсійних коштів на всіх індивідуальних пенсійних рахунках учасників фонду - фізичних осіб.

Вищенаведене свідчить, що за договором банківського вкладу, у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є саме фізичні особи-учасники позивача, на яких розповсюджуються гарантії, встановлені цим законом.

Як було вищезазначено, сума чистої вартості активів фонду має дорівнювати сумі пенсійних коштів на всіх індивідуальних пенсійних рахунках учасників, в силу приписів п. 4.4. Положення про провадження діяльності з адміністрування недержавного пенсійного фонду.

Тобто, вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем вимог п. 2.10 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1581/21893, згідно якого уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов'язана вжити заходів щодо передачі активів недержавних пенсійних фондів до іншого зберігача, відповідно до вимог законодавства України.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує висновок про те, що позивач не розміщував пенсійні активи на депозитних рахунках як свої власні, прибуток від такого інвестування завжди зараховувався на користь його учасників, а не на користь фонду, а тому пенсійні активи не є вкладом юридичної особи.

Таким чином, вищезазначене спростовує висновок суду першої інстанції про невстановлення факту належності грошових коштів до складу пенсійних внесків учасників фонду.

Крім того, до суду апеляційної інстанції апелянтом надано реєстр фізичних осіб, на користь яких позивачем укладено договір банківського вкладу, який дає можливість встановити факт належності таких коштів до складу пенсійних внесків учасників Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля".

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків. Вищенаведена норма міститься також у ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, розпорядження цими активами здійснюється відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що імперативна заборона включати пенсійні активи до ліквідаційної маси банків встановлює пряму заборону виконувати будь-які зобов'язання фінансової установи (банку) за рахунок цих пенсійних активів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що незалежно від того, на підставі якого правочину активи пенсійного фонду були розміщені у банку, банк, що ліквідується зобов'язаний повернути пенсійні активи в повному обсязі їх законному розпоряднику, визначеному Законом України «Про недержавне пенсійне забезпечення»..

Відповідно до ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.20 вищевказаного Закону, Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для, крім іншого, виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону.

При цьому, слід враховувати, що пенсійні активи належать виключно учасникам фонду, якими можуть бути лише фізичні особи, а управління такими активами здійснюється в інтересах і на користь таких учасників.

Дійсно, у договорі банківського вкладу не вказані імена конкретних фізичних осіб, на користь яких цей договір укладено, його стороною є саме позивач, який, згідно наведених вище норм чинного законодавства, наділений компетенцією укладати договори лише на користь своїх учасників-фізичних осіб.

Водночас, у будь-якому разі пенсійні активи належать виключно учасникам фонду, якими можуть бути тільки фізичні особи, управління такими активами здійснюється в інтересах і на користь таких учасників.

Таким чином, відсутність в договорі банківського вкладу прямого посилання на те, що такий правочин вчинений на користь фізичних осіб - учасників позивача, жодним чином не впливає на правовий режим коштів, що були розміщені пенсійним фондом за договором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2014 року у справі № К/800/54289/13.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно ч. 2 ст. 26 вищевказаного Закону, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами тільки після прийняття Нацбанком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Так, судом встановлено, що 13 червня 2014 року Національним банком України прийнято постанову №355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Форум".

При цьому, матеріали справи свідчать, що із заявою про повернення грошових коштів ПАТ "Компанія з управління активами "Національний резерв" звернулась - 17 червня 2014 року, тобто, після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум».

Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що функції з ліквідації банку виконує Уповноважена особа Фонду від імені Фонду та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст.46 вищевказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Таким чином, враховуючи відсутність у відповідачів повноважень на використання пенсійних активів, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не можуть вчинити щодо цих активів інші дії, ніж повернення їх позивачеві, а тому обраний спосіб захисту порушеного права, а саме: зобов'язання повернути кошти є належним способом повного захисту порушеного права позивача та його учасників.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. розміщених у ПАТ «Банк Форум», згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №212/1 від 28 березня 2013 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення активів у розмірі 19 000 грн. розміщених у ПАТ «Банк Форум», колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача безпосередньо до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про повернення даних коштів, а тому бездіяльність з боку Фонду відсутня.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля", а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в апеляційній скарзі, повністю спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" задовольнити частково.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" пенсійні активи у розмірі 19 000 грн. 00 коп. (дев'ятнадцять тисяч), розміщених у ПАТ «Банк Форум» згідно генерального договору банківського вкладу (депозитного) рахунку №212 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №212/1 від 28 березня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог Непідприємницького товариства "Відкритий недержавний пенсійний фонд "Резерв Тернопілля" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.