Справа № 2а-3523/11/2170
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2015 р. м. Київ К/9991/66847/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 р.

у справі №2а-3523/11/2170

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області (далі-відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 р., позовні вимоги задоволено: визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.04.2011 р. №, а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 р. у даній справі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав касаційну скаргу, у відповідності до якої, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 р. та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 р.

Відповідач надав письмові заперечення на касаційну скаргу позивача, за змістом яких проти вимог останньої заперечує та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Представниками ДПІ у Білозерському районі Херсонської області проведено документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої складено акт №85/17/НОМЕР_1 від 28.03.2011 р., яким встановлено порушення позивачем вимог пп. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п. 12.1 ст. 12, пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» щодо несплати податку з доходів фізичних осіб внаслідок продажу рухомого майна у сумі 8138,03 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2011 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від продажу рухомого майна та надання рухомого майна в оренду у сумі 8138,03 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було знято з реєстраційного обліку транспортний засіб для реалізації автомобіля марки (модель) FORD EXPLORER, 2003 року випуску, та в подальшому перереєстровано на покупця ОСОБА_5

Продаж вказаного транспортного засобу відбувся на підставі біржового договору від 02.07.2009 р.

Згідно зі звітом про незалежну експертну оцінку автомобіля від 02.07.2009 р. за №863 ринкова вартість автомобіля складає 54253,55 грн.

У ході проведеної перевірки відповідач встановив, що дохід від продажу названого автомобіля не був оподаткований відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», у результаті чого позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 8138,03 грн.

Так, оподаткування операцій з продажу легкового автомобіля здійснюється в порядку, встановленому ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», у відповідності до вимог п. 12.1 якої дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою п.7.1 ст.7 цього Закону, тобто у розмірі 15 %.

Суд, першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги цілком правильно виходив з того, що на момент продажу позивачем автомобіля законодавство не вимагало визначення доходу від продажу рухомого майна, у тому числі і автомобіля, як бази для оподаткування податку доходів фізичних осіб не нижче оціночної вартість такого майна і відповідно сплати вказаного податку, виходячи з ціни, яка не може бути нижче оціночної вартості рухомого майна.

Висновки апеляційного суду щодо невідповідності суми продажу ринковій вартості цього автомобіля, підлягають відхиленню, оскільки податкове законодавство, що діяло на час такого продажу, не передбачало визначення оподатковуваного доходу фізичної особи від продажу рухомого майна за звичайною ціною (ринковою вартістю).

Отже, доходом фізичної особи від продажу об'єкта рухомого майна є сума коштів, отриманих продавцем у власність або нарахованих на його користь, яка у даному випадку не була встановлена відповідачем.

Крім того, посилання відповідача на факт сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування квитанцією №95/141 у сумі 292,00 грн., що складає 3% від вартості автомобіля, яка визначена незалежною експертною оцінкою у сумі 54253,55 грн. є безпідставними, оскільки не свідчать про отримання позивачем доходу саме у розмірі 54253,55 грн.

Отже, податковим органом, в порушення процесуального припису ч. 2 ст. 72 КАС України, не було доведено правомірності донарахування позивачу податкових зобов`язань із податку з доходів фізичних осіб спірним рішенням.

З огляду на викладене та керуючись приписами ст. 226 КАС України, відповідно до якої, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково, судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2012 р. у справі №2а-3523/11/2170 скасувати.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 р. у справі №2а-3523/11/2170 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.

Судді:Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.