Справа № 813/1041/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року №813/1041/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Сасевича О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - Миколаївська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкового боргу у сумі 3 955,82 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач своєчасно не сплачував узгодженні суми податкового зобов'язання, що призвело до виникнення податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб на суму 3 955,82 грн.

Ухвалою судді від 04.03.2015 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 16.03.2015 року було відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі.

Відповідачу надіслано судом копію ухвали про відкриття скороченого провадження, разом із витягом про процесуальні права і обов'язки та запропоновано протягом десяти днів з дня одержання вказаних вище документів подати заперечення проти позову і необхідні документи або заяву про визнання позову. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, направлені судом документи, отримані відповідачем 25.03.2015 року, однак у встановлений строк заперечень чи пояснень останнього щодо даного адміністративного позову до суду не надходило.

У відповідності до положень ч.4 ст.183-2, п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки судом належним чином виконано свій обов'язок щодо повідомлення відповідача, тому суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для розгляду справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши і оцінивши повідомлені позивачем обставини та долучені до справи докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою №20508 від 11.03.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця і перебуває на обліку у Миколаївській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області як платник податків та зборів.

У відповідності до наданих Миколаївською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області довідки №1241/25-00 від 14.02.2015 року та облікової картки платника податків, за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість по платежах до бюджету: орендна плата з фізичних осіб у загальному розмірі 3 955,82 грн. (у т.ч. основний платіж - 3 407,90 грн., штрафні санкції - 547,92 грн.).

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У статті 270 Податкового кодексу України зазначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а п.п.288.2 - 288.3 ст.288 вказаного кодексу, встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПК України.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю (орендної плати), визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно ст.38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню.

Податковий борг з орендної плати за землю з основного платежу у розмірі 3 407,90 грн., виник внаслідок несплати податкових зобов'язань, визначених у податковій декларації з плати за землю за 2014 рік № від 19.02.2014 року на загальну суму 5 963,40 грн., з яких несплачена сума складає 3 407,90 грн., а саме: несплата нарахувань за червень - 426,20 грн. (по терміну сплати 30.07.2014 року), за липень - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.08.2014 року), за серпень - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.09.2014 року), за вересень - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.10.2014 року), за жовтень - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.11.2014 року), за листопад - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.12.2014 року), за грудень - 496,95 грн. (по терміну сплати 30.01.2015 року).

Матеріалами справи стверджено, що відповідачем самостійно у встановлені законом терміни суми грошових зобов'язань не були сплачені.

Крім цього, 04.09.2014 року позивачем було проведено перевірку щодо дотримання вимог відповідачем п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України за період з 01.11.2013 року по 07.07.2014 року, результати якої оформлені актом перевірки №537/1500/НОМЕР_1.

Тож, за результатами цієї перевірки контролюючим органом було встановлено порушення відповідачем п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим, згідно податкових повідомлень-рішень №, № від 04.09.2014 року, до відповідача застосовано штрафні санкції на загальну суму 547,92 грн.

Із матеріалів справи судом з'ясовано, що вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувались відповідачем ні в адміністративному, ні у судовому порядках, а відтак, сума штрафу, що визначена позивачем набула статусу податкового боргу, оскільки не сплачена платником у добровільному порядку.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до п.59.1 ст.59 Податкового Кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України було надіслано відповідачу податкову вимогу №657-25 від 08.09.2014 року, про що відповідач був повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Таким чином, судом встановлено, що контролюючим органом були вжиті заходи з погашення податкового боргу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, однак, такі заходи позивача не призвели до повного погашення податкового боргу. Водночас, сторонами доказів, зокрема, щодо оскарження та скасування податкової вимоги до суду не було надано.

Тож, загальна сума податкового боргу відповідача складає 3 955,82 грн., що, у тому числі, підтверджується даними облікової картки платника податків.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи.

Отож, вищезазначене свідчить про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. Загалом, суд приходить до висновку, що на день звернення до суду із позовом позивачем вжиті усі належні заходи на погашення відповідачем суми заборгованості, проте така ним не сплачена, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У той же час, відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні жодних заперечень по суті позовних вимог чи доказів сплати податкового боргу до суду не надав.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного бюджету податковий борг у розмірі 3 955 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 82 коп.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження, виконується негайно.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Сасевич О.М.