Справа № 826/20796/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Технолоджі» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25 грудня 2014 року №01,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25 грудня 2014 року №01.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, посадовими особами відповідача проведено виїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «ВС «Технолоджі» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарської діяльності з ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» та з ТОВ «Глад» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року; за наслідками перевірки складено акт від 05.11.2014 року №1048/26-55-22-01/30574751.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.10 статті 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за липень 2014 року на загальну суму 256815,00 грн.

В обґрунтування заниження податкового зобов'язання контролюючий орган посилається на непідтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» та ТОВ «Глад».

Так, щодо контрагента ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» відповідач враховуючи вид діяльності, відсутність трудових ресурсів (кваліфікованого персоналу) зазначає, що послуги по діагностиці та обстеження технічного стану офісної техніки, послуги з регенерації та заправки картриджів, були оформлені лише первинними документами з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум податкового кредиту, наслідком чого є отримання ТОВ «ВС Технолоджі» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ у липні 2014 року.

Стосовно контрагента ТОВ «Глад» відповідач посилається на відсутність постачання товару (Картридж Canon FX-10, Тонер Kyocera TK-170, FS-1320D/1370DN, Картридж Utax LP-3130), Неттоп Acer Revo RL80, Блок живлення FSP ATX 460-60 HCN, Тонер Kyocera-Mita FS) між учасниками попередніх ланцюгів, що дало можливість сформувати ТОВ «Мілтрейд 68» технічний податковий кредит, що в свою чергу не тягне за собою виникнення розбіжностей з ПДВ в базах даних Міндоходів України та надало можливість в подальшому формувати сумнівний податковий кредит по ланцюгу постачання від ТОВ «Глад» до контрагента - покупця ТОВ «ВС Технолоджі», який в свою чергу використовує даний схемний податковий кредит з метою заниження податку на додану вартість. Також, відповідач зазначає, що отримані від вказаних контрагентів податкові накладні не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

25 грудня 2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №01, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позиву збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 385223,00 грн, у тому числі за основним платежем 256815,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 128408,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, а висновки акту перевірки не знайшли свого підтвердження, тому останнім правомірно сформовані дані податкового обліку по господарських операціях з зазначеними вище контрагентами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною 2 ст. 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп», на підставі яких позивачем було сформовано податковий кредит, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 29 листопада 2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» укладений договір №13-1129, відповідно до якого останній зобов'язується за завданням замовника надавати послуги із заправки, відновлення картриджів, послуги з технічного обслуговування оргтехніки (надалі послуги), поставки нових картриджів, оргтехніки та витратних матеріалів до неї (надалі товар), проводити ремонтні роботи оргтехніки (надалі роботи), а замовник прийняти послуги, роботи, товар на умовах цього договору та сплатити за цінами, зазначеними в рахунках - фактурах, актах виконаних робіт, видаткових накладних.

Під технічним обслуговуванням і ремонтом на умовах цього договору розуміється:

- перевірка надійності функціонування всіх блоків, вузлів та пристроїв за тестами фірми - виробника;

- профілактичні роботи; регулювальні роботи, необхідність в яких виникає в процесі експлуатації обладнання;

- ремонт пристроїв, заміна вузлів, які вийшли з ладу, блоків, комплектуючих;

- забезпечення витратними матеріалами і комплектуючими, заправка та відновлення картриджів;

- комплексні перевірки і наладка після проведення ремонту, інших робіт із технічного обслуговування.

Замовник має право на придбання у виконавця готових (нових або відновлених) картриджів, термоплівки, тонеру, дисків та інших витратних матеріалів для друкуючої, копіювальної, іншої оргтехніки. Замовник здійснює оплату за надані послуги, виконані роботи, поставлені товари протягом 3 робочих днів на підставі рахунку - фактури та/або підписаного сторонами акту виконаних робіт та/або видаткових накладних.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані податкові накладні від 01.07.2014 року №45, №216, від 21.07.2014 року №150, від 11.07.2014 року №84, відповідно до яких він отримав кртриджи, диски 2,5 HDD, вузли, комплекти, вали, відеокарти, втулки, клавіатури, комплекти роликів, контейнери, шнури, маніпулятори, пам'ять, та інші комп'ютерні запчастини та витратні матеріали на оргтехніку, від 01.07.2014 року №230, 233, 222, 225, 221, відповідно до якої позивач отримав послуги - діагностика та обстеження технічного стану офісної техніки, від 01.07.2014 року №228, 231, 224, 232, 223, 229, 226, 227 відповідно до якої отримав послуги з регенерації картриджів та ремонту офісної техніки із заміною комплектуючих; від 01.07.2014 року №220, відповідно до якої контрагентом здійснено заправку картриджів у кількості 227 шт., №219, відповідно до якої позивачу здійснено заправку картриджів у кількості 658 шт, №218, відповідно до якої позивачу здійснено заправку картриджів у кількості 719 шт, №217, відповідно до якої позивачу здійснено заправку картриджів у кількості 489 шт.

При цьому, такі послуги як діагностика та обстеження технічного стану офісної техніки не були предметом договору.

Згідно акту перевірки розрахунки між сторонами проводилися в безготівковій формі.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів, з метою забезпечення додержання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та всебічного, об'єктивного розгляду адміністративної справи, з'ясування обставин, що мають значення для вирішення адміністративної справи, були витребувано у позивача штатний розпис ТОВ «ВС Технолоджі» станом на липень 2014 року; рахунки - фактури, акти на підтвердження факту наданих послуг та/або виконаних робіт, видаткові накладні, розрахункові документи (платіжні доручення, витяг з рахунку у банку тощо) до вказаного договору; пояснення щодо оприбуткування послуг, товару, робіт; пояснення з відповідними доказами щодо подальшої реалізації отриманих товарів, послуг, робіт, та доцільності їх придбання; довідку щодо наявності на балансі товаристві організаційної техніки (офісної техніки) та пояснень до неї стосовно пов'язаності з отриманими товарами, послугами, роботами.

Разом з тим, надані позивачем рахунки - фактури, видаткові накладні, акти - прийняття робі (надання послуг), податкові накладні (окрім рахунків - фактур від 11.07.2014 року №84, від 21.07.2014 року №150, видаткових накладних від 11.07.2014 року №84, від 21.07.2014 року №150, податкових накладних від 11.07.2014 року №84, від 21.07.2014 року №150 (товар - комп'ютерні запчастини та витратні матеріали на оргтехніку), датовані 01.07.2014 року, що свідчить про те, що в один і то й же день були надані аналогічні послуги: діагностика та обстеження технічного стану офісної техніки, яка взагалі не передбачена умовами договору, послуги з регенерації картриджів та ремонту офісної техніки із заміною комплектуючих, а також заправлено приблизно 2100 картриджів.

У зв'язку із наведеним колегія суддів вважає, що контрагент позивача - ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп», не мав можливості реального здійснення зазначених операцій з урахуванням часу. Також, колегія суддів вважає, що за наявністю власного персоналу, позивачем не доведено господарську мету отримання послуг, робіт та товарів; не надано інформацію про місце надання послуг, робіт та зміст послуг, робіт.

Надані позивачем виписки по рахунку у банку, договір поставки від 17.07.2013 року №1521, що укладений з ПрАТ з ІІ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», від 15.07.2013 року №ВС1, що укладений з ДП з ІІ «Сантрейд», від 17.02.2012 року №3009, що укладений з ПАТ «Альфа - Банк», видаткові та податкові накладні до вказаних договір неможливо пов'язати з отриманими позивачем від ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» послуг, робіт та товарів; письмові пояснення з цього приводу позивачем на вимогу суду надані не були.

На виконання вимоги колегії суддів щодо надання довідки про наявність на балансі товариства організаційної техніки (офісної техніки) та пояснень до неї стосовно пов'язаності з отриманими товарами, послугами, роботами, позивачем було надано оборотно - сальдову відомість по рахунку 10 «місце зберігання; необоротні активи», проте, колегія суддів не може прийняти до уваги вказану відомість, оскільки її також не можливо пов'язати з виконанням спірного правочину у зв'язку з відсутністю в відомості кількості такої техніки, необхідності придбання таких товарів, послуг та робіт; пояснення з цього приводу представником позивача не надані.

Окрім цього, колегією суддів було витребувано у позивача пояснення щодо господарських відносин з ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» в попередніх періодах, які останнім не були надані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено отримання послуг, робіт та товарів за договором від 29 листопада 2013 року №13-1129, що свідчить про безтоварність господарської операції.

Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Глад», на підставі яких позивачем було сформовано податковий кредит, колегія суддів зазначає наступне.

Так, між позивачем (замовник) та ТОВ «Глад» (виконавець) укладено договір від 03.02.2014 року №30214/04, відповідно до якого останній надає послуги з технічного обслуговування оргтехніки, відновлення картриджів, здійснює продаж витратних матеріалів, офісної техніки. Вартість надання послуг та виконання робіт, у відповідності до замовлення, зазначається у рахунках - фактурах. Оплата фактично виконаних робіт (наданих послуг), постачання товарів проводиться протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами акту здачі - прийняття виконаних робіт, на підставі вказаного акту, видаткових накладних.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані податкові накладні від 18.07.2014 року №124, від 23.07.2014 року №148, від 24.07.2014 року №163, відповідно до яких позивач отримав тонер, блок живлення, неттоп, картриджі.

На вимогу колегії суддів позивачем були надані рахунки - фактури від 18.07.2014 року №СФ-981194747, від 23.07.2014 року №СФ-981194750, від 24.07.2014 року №СФ-981194801, та відповідні видаткові накладні від 18.07.2014 року №РН-909281576, від 23.07.2014 року №РН-909281420, від 24.07.2014 року №РН-909281617.

Проте, позивачем також не доведено господарську мету придбання товарів, яким чином постачався товар, не надані довіреності на підставі яких ОСОБА_3 отримано вказаний товар.

Надані позивачем виписки по рахунку у банку, договір поставки від 17.07.2013 року №1521, що укладений з ПрАТ з ІІ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», від 15.07.2013 року №ВС1, що укладений з ДП з ІІ «Сантрейд», від 17.02.2012 року №3009, що укладений з ПАТ «Альфа - Банк», видаткові та податкові накладні до вказаних договір також неможливо пов'язати з отриманими позивачем від ТОВ «Глад» товарів, а оборотно - сальдова відомість по рахунку 10 «місце зберігання; необоротні активи» не підтверджує мету використання товару у власній господарській діяльності; пояснення щодо подальшої реалізації товару з зазначенням його найменування та контрагента позивачем - не надані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено отримання товарів за договором від 03 лютого 2014 року №30214/04, що свідчить про безтоварність господарської операції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів також не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що необхідність отримання послуг обґрунтовується тим, що для виконання своїх зобов'язань перед замовниками (надання послуг по діагностиці та обстеження технічного стану, регенерація та заправка картриджів, ремонту офісної техніки) товариство, у зв'язку з обмеженим часом виконання значного обсягу робіт, значним навантаженням і нестачею виробничої потужності, скористувалось ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» та ТОВ «Глад», оскільки будь - які докази на спростування вказаного останнім не надані, зокрема, щодо наявності вказаних навантажень та значних обсягів робіт в попередніх періодах тощо.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оскільки фактичного здійснення господарських операцій не було, тому позивачем неправомірно включено у липні 2014 року до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 256815,00 грн за податковими накладними, що виписані ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» та ТОВ «Глад».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання контролюючого органу на те, що податкові накладні, які були виписані контрагентами позивача - ТОВ «Г.Н.Т. Нова Груп» та ТОВ «Глад», не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з наступних підстав.

Так, відповідно пп. 2 п. 11 Підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Перехідних положень ПК України податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні, в яких сума податку на додану вартість не перевищує 10000 грн не включені до Єдиного реєстру податкових накладних, інші податкові накладні, в яких сума ПДВ більше 10000 грн, - включені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючим органом як суб'єктом владних повноважень доведено, що зазначений вище правочин не є реальними.

Тому, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25 грудня 2014 року №01.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 08.04.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.