Справа № 808/5388/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 рокусправа № 808/5388/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про зобов'язання скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернулась з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (далі - відповідач ) в якому просила зобов'язати відповідача скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за НОМЕР_1, здійснений 15.06.2005 року про обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання б/н від 05.12.1985 року, який вчинений помилково.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Право власності на зазначену квартиру набуто позивачем відповідно до укладеного 06.12.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-2440.

Зазначений договір зареєстрований в Запорізькому МБТІ 11.05.1998 року, про що на ньому зроблено відповідну відмітку (а.с. 7).

Як зазначено у пункті 8 вказаного договору, на час укладення договору квартира під

забороною (арештом) не перебуває.

При посвідчені договору державним нотаріусом вчинено запис про заборону відчуження зазначеної у договорі квартири до припинення дії договору довічного утримання.

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 20.08.2014 року, до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відносно квартири АДРЕСА_1 внесено два записи про обтяження - заборону:

1) реєстраційний номер 2082909, який зареєстрований 14.06.2005 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Запорізькій області, підстава - договір довічного утримання,4-2440, 06.12.1995 року, П'ята Запорізька нотаріальна контора;

2) реєстраційний номер 2088441, який зареєстрований 15.06.2005 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Запорізькій області, підстава - договір довічного утримання, б/н, 05.12.1985 року, П'ята Запорізька нотаріальна контора.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон).

Відповідно до абзацу другого та третього частини 1 статті 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав;

Відповідно до абзацу п'ятого частини 1 цієї ж статті, обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно з частиною 5 статті 3 Закону, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 7 статті 3 Закону визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 15 Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону, державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Згідно з частиною 7 статті 15 Закону визначено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядок державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно визначений пунктами 73-80 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, який діє з 11.02.2014.

Встановлено, що позивач із заявою до Реєстраційної служби Запорізького міського управління Запорізької області про проведення державної реєстрації припинення обтяження не зверталась.

Враховуючи, що державна реєстрація припинення обтяжень відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проводиться державним реєстратором, реалізація передбачених цим Законом повноважень державного реєстратора відбувається шляхом прийняття відповідних рішень, а також те, що з відповідною заявою позивач до органу державної реєстрації прав не зверталась, державним реєстратором рішення про відмову у проведенні державної реєстрації припинення обтяження не приймалось, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області скасувати запис про обтяження квартири є необґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про зобов'язання скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай