Справа № 2а-2527/10/0370
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 рокуСправа № 2а-2527/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом підприємця ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21 червня 2010 року №/0 та від 10 вересня 2010 року №/1 про донарахування податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) в загальній сумі 26433,00 грн., від 26 червня 2010 року №/0 та від 10 вересня 2010 року №/1 про донарахування податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності та самозайнятих осіб, в сумі 13216,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необгрунтованими, а висновки акту перевірки, на підставі якого були прийняті оскаржувані рішення податкового органу, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Не погоджуючись із позицією Луцької ОДПІ про нікчемність угод та господарських операцій, здійснених згідно Договору поставки товару №91 від 08.12.2008 року та Договору поставки товару №12 від 01.03.2009 року із ТзОВ «БОД-07», позивач зазначає, що оскільки наслідком вищевказаних правочинів є фактична поставка товару, що підтверджується не тільки відповідними бухгалтерськими документами про одержання товару та сплату коштів постачальнику ТзОВ «БОД-07», а і подальшою реалізацією зазначеного товару іншим покупцям СПД ОСОБА_3, то правочин був укладений із дотриманням ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, позивач вказує, що посилання відповідача на недійсність правочинів з тих підстав, що контрагент позивача - ТзОВ «БОД-07 не в повній мірі відобразив у податковій звітності дані господарських операцій, не може мати наслідком несприятливі умови для СПД ОСОБА_3, яка дотримується податкової та господарської дисципліни.

В судовому засіданні представник позивача підтримала адміністративний позов з підстав, викладених у позовній заяві. Уточнивши позовні вимоги, просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10 вересня 2009 року №/1 та №/1, що прийняті за наслідками апеляційного узгодження.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву позовні вимоги не визнав, зазначаючи, що в ході проведеної перевірки підприємця ОСОБА_3 встановлено, що останньою до складу витрат, пов'язаних з одержанням доходів, віднесено витрати з придбання товарів, (швелер, труба профільна) згідно договорів від 08.12.2008 року №91 та від 01.03.2009 року №12 від ТзОВ «БОД-07» на загальну суму 88112,84 грн., в тому числі за 2008 рік на суму 57416,67 без ПДВ та за 2009 рік на суму 30696,17 грн. без ПДВ, а також до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ, сплачені даному постачальнику в ціні товару, в тому числі за грудень 2008 року - 11483,33 грн., за березень 2009 року - 6139,23 грн. Згідно отриманої інформації з ГВПМ Луцької ОДПІ встановлено, що ТзОВ «БОД-07» декларацій з податку на додану вартість за грудень 008 року та березень 2009 року не подавало та не відображало в складі податкових зобов'язань податок на додану вартість згідно вищевказаних договорів із СПД ОСОБА_3 Свідоцтво платника податку на додану вартість ТзОВ «БОД-07» анульовано 22.04.2010 року у зв'язку з неподанням протягом року податкових декларацій з ПДВ. Згідно пояснень директора ТзОВ «БОД-07» ОСОБА_4 останній зазначив, що ніяких фінансово-господарських операцій із СПД ОСОБА_3 не мав, первинних документів по взаєморозрахунках із позивачем не підписував. За таких обставин Луцька ОДПІ вказує, що правочини, укладені між СПД ОСОБА_3 та ТзОВ «БОД-07», є нікчемними та відповідно не створюють юридичних наслідків, у зв'язку з чим донарахування податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб є правомірним.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені у запереченнях проти позову, та просив у задоволення позовних вимог СПД ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ проведено документальну невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства СПД ОСОБА_3 в частині взаємовідносин з ТзОВ «БОД-07 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, за наслідками якої складено акт від 11.06.2010 року №3309/17-235/НОМЕР_1. В ході перевірки податковою інспекцією встановлено порушення позивачем п.1.4 ст.1, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.1.31 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

За результатами перевірки Луцькою ОДПІ 21 червня 2010 року винесено податкові повідомлення-рішення №/0 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 26433,00 грн., №/0, яким ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 13216,93 грн.

Позивач оскаржила вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням Луцької ОДПІ №11495/О/25-006 від 26.08.2010 року первинна скарга позивача залишена без задоволення. За наслідками розгляду первинної скарги Луцькою ОДПІ сформовано та надіслано на адресу позивача податкові повідомлення-рішення від 10 вересня 2010 року №/1 та №/1, у яких суми визначених ОСОБА_3 податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб залишились незмінними.

Як вбачається з акту перервіки, податковим органом зроблено висновок про те, що договори укладені СПД ОСОБА_3 з ТзОВ «БОД-07», а саме: Договір поставки товару №91 від 08.12.2008 року, Договір поставки товару №12 від 01.03.2009 року, є нікчемними, внаслідок чого зі складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів від підприємницької діяльності, було виключено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей вартістю 88112,84 грн., також суми податку на додану вартість, сплачені постачальнику у вартості товарно-матеріальних цінностей, при перевірці були виключені зі складу податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 17622 грн.

Однак, суд вважає такий висновок податкового органу безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ТзОВ «БОД-07» (постачальник) та СПД ОСОБА_3 (замовник) були укладені Договори поставки товару №91 від 08.12.2008 року та №12 від 01.03.2009 року (а.с.38-41).

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Висновок Луцької ОДПІ про нікчемність укладених між СПД ОСОБА_3 та ТзОВ «БОД-07» Договорів поставки товару базується на тому, що згідно отриманої інформації з ГВПМ Луцької ОДПІ ТзОВ «БОД-07» за 2009 рік до податкового органу не подавало декларацій з податку на прибуток, як і не подавало податкових декларацій з ПДВ за грудень 2008 року та березень 2009 року. 22.04.2010 року було анульовано свідоцтво платника ПДВ ТзОВ «БОД-07». У поясненнях керівника ТзОВ «БОД-07» зазначається, що ніяких фінансово-господарських операцій із СПД ОСОБА_3 він не мав.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаних Договорів поставки товару Постачальником були виписані податкові накладні на поставку швелерів та труби профільної №05/11-01 від 19.12.2008 року на суму 68900 грн., в т.ч. ПДВ 11483,33 грн., та №27/03-3 від 27.03.2009 року на суму 36835,40 грн., в т.ч. ПДВ 6139,23 грн., а також видаткові накладні №05/11-01 від 19.12.2008 року та №27/03-3 від 27.03.2009 року (а.с.43, 44, 46, 47).

СПД ОСОБА_3 проведено розрахунок за поставлений товар, що підтверджується відповідно платіжними дорученнями №600 від 19.12.2008 року та №647 від 30.03.2009 року.

На момент вчинення вказаних господарських операцій свідоцтво платника ПДВ ТзОВ «БОД-07» не було анульовано, останнє не було виключено з ЄДРПОУ, що не оспорюється представником відповідача. Крім того, у поясненнях керівника ТзОВ «БОД-07» ОСОБА_4 зазначено, що фінансово-господарська діяльність товариства здійснювалась ОСОБА_6, на прохання якого він підписував якісь документи, про зміст яких йому невідомо (а.с.95).

Таким чином, суд вважає, що оскільки факт поставки товару підтверджується відповідними бухгалтерськими документами про одержання товару та сплату коштів постачальнику ТзОВ «БОД-07», то підстави для визнання укладених між СПД ОСОБА_3 та ТзОВ «БОД-07» Договорів поставки товару нікчемними відсутні.

При цьому суд також враховує і ту обставину, що поставлений товар був оприбуткований підприємцем, що підтверджується відомостями по рахунку №281 «Товари на складі» за грудень 2008 року - квітень 2009 року (а.с.98-102), та в подальшому реалізований, що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на видачу товару (а.с.103-116).

Суд не приймає до уваги посилання Луцької ОДПІ на відсутність податкової звітності ТзОВ «БОД-07» та невиконання останнім своїх податкових зобов'язань, що, на думку податкового органу, дає підставу стверджувати про порушення також позивачем норм податкового законодавства. При цьому суд враховує, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо їх визначення і має всі документальні підтвердження розміру своїх витрат та податкового кредиту.

Згідно із п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпункт 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону визначає, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, аналізуючи вищевказані норми Закону, СПД ОСОБА_3 правомірно включено до складу податкового кредиту за відповідні періоди суми ПДВ, сплачені нею у зв'язку з придбанням товарів згідно Договорів поставки товарів, укладених між позивачем та ТзОВ «БОД-07», оскільки факт сплати податку підтверджується відповідними податковими накладними, з огляду на що оскаржуване податкові повідомлення-рішення відповідача від 10.09.2010 року №/1 є неправомірними.

Разом з тим, відповідно до ст.13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно із п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпункт 5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону визначає, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Отже, позивачем правомірно включено до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, понесені витрати по придбанню товарів згідно вищевказаних Договорів поставки товари, оскільки факт придбання підтверджується відповідними розрахунковими документами, з огляду на що суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10.09.2010 року №/1 також є неправомірним.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень, а викладені в акті перевірки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження.

Із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що прийняті Луцькою ОДПІ за наслідками перевірки СПД ОСОБА_3 податкові повідомлення-рішення від 10 вересня 2010 року №/1 та №/1 слід визнати протиправними та скасувати.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 10 вересня 2010 року №/1 та №/1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 18 жовтня 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій