Справа № 758/13965/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на постанову Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання розпорядження нечинним, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати розпорядження управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 29.10.2014 № 1984998 щодо обчислення (нарахування) пенсії з 01.08.2012 нечинним; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити нарахування пенсії з 01.08.2012 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки (2009, 2010, 2011), що передують року звернення за призначенням пенсії у сумі 2 001, 20 грн. відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок заробітної плати позивача із російського рубля на українську гривню із застосуванням офіційного курсу Національного банку України помісячно на дату нарахування заробітної плати.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2015 позов задоволено частково: визнано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 29.10.2014 № 1984998 нечинним; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити нарахування ОСОБА_2 пенсії з 01.08.2012 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2009, 2010, 2011 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 у зв'язку із переселенням на постійне проживання в Україну з м. Сургут Російської Федерації з 01.08.2012 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію за віком.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014, позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування пенсії з 01.08.2012 з урахуванням довідки від 03.08.2008 № 5583 про заробітну плату було задоволено, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування ОСОБА_2 з 01.08.2012 пенсії за віком без урахування довідки про заробітну плату від 03.08.2008 № 5583 протиправними, зобов'язано відповідача здійснити нарахування ОСОБА_2 пенсії за віком з 01.08.2012 з урахуванням довідки про заробітну плату від 03.03.2008 № 5583.

Довідкою від 03.03.2008 № 5583 відображено заробітну плату позивача з січня 1995 року по 06.12.2002, в російських рублях, оскільки на той час він працював на території Російської Федерації (а.с. 13).

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 29.10.2014 № 198498 ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії за віком на загальних умовах, виходячи з середньомісячного заробітку 2 846, 24 (а.с. 9).

Таким чином, розмір пенсії за віком з 01.08.2012 становить 2 846, 24 грн. (6 404, 96 х 0, 44438 = 2 846, 24 грн.). В жовтні 2014 року позивач отримав пенсію з урахуванням боргу по перерахунку з 01.08.2012 в сумі 6 497, 11 грн.

30.07.2014 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва із заявою, в якій просив повідомити, яке законодавство України було застосовано при нарахуванні йому пенсії; навести суми заробітку у гривні помісячно, з 1995 по 2002 роки, враховані при нарахуванні пенсії на підставі довідки від 03.03.2008 № 5583; надати відомості, які місяці, роки трудового стажу були взяті для розрахунку пенсії; надати відомості які місяці включені під час оптимізації; надати розгорнутий розрахунок пенсії позивача (а.с. 10).

Листом управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 29.10.2014 № 13054/06 позивачу надано відповідь, відповідно до якої позивач отримує пенсію за віком, що розрахована згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Як видно з вказаного листа, сума заробітної плати переводилась з російського рубля на українську гривню виходячи з курсу валют станом на 01.08.2012. Для розрахунку пенсії враховувалась заробітна плата за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 16.12.2002. Період, за який проведено оптимізацію - 29 місяців - з 01.11.1999 по 30.09.2002. Середній заробіток по Україні застосовано за 2007 рік - 1 197, 91 грн., що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 - до пенсій, призначених (перерахованих) до 2008, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 5, 34678, середньомісячний заробіток для обчислення - 6 404, 96 грн. (1 197, 91 х 5, 34678 = 6 404, 96) (а.с. 12).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в частині нарахування пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва при розрахунку пенсії позивача було неправомірно застосовано пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», оскільки пенсія ОСОБА_2 призначена після 2008, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню; відповідачем правомірно проведено перерахунок заробітної плати позивача з російського рубля на українську гривню виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії, тобто на 01.08.2012, оскільки це безпосередньо передбачено міжнародним договором у сфері пенсійного забезпечення - Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» до пенсій призначених до 2008 року застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 (1 197, 91 грн.)

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Вказана правова норма зобов'язує осіб, які звернулися до суду з адміністративним позовом після закінчення строку, встановленого ст. 99 КАС України, подавати заяву про його поновлення.

Отже, у разі відсутності заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду суддя повинен діяти в порядку, встановленому ст. 100 КАС України, тобто залишити такий адміністративний позов без розгляду, з посиланням на те, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, що передбачено ч. 3 ст. 155 КАС України.

Судом першої інстанції не було постановлено ухвали про поновлення строку звернення до суду.

При цьому, позовні вимоги за період з 01.08.2012 по 17.05.2014 (з урахуванням дати звернення до суду 18.11.2014), які заявлені поза межами строку звернення до суду, з урахуванням вищезазначених вимог КАС України та відсутності ухвали про поновлення строку звернення до суду підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно позовних вимог за період з 18.05.2014 колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно визначено судом першої інстанції питання пенсійного забезпечення громадян регулюється, зокрема, Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода).

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно ст. 5 Угоди остання поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Приписами п. 1 ст. 6 Угоди визначено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Положеннями ст. 7 Угоди передбачено, що при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» установлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Як вбачається з матеріалів справи в Україні пенсія позивачеві призначена з 01.08.2012.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва при розрахунку пенсії позивача було неправомірно застосовано пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», оскільки пенсія ОСОБА_2 призначена після 2008 року, а тому вимоги щодо зобов'язання нарахувати пенсію за період з 18.05.2014 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009, 2010, 2011 роки підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 29.10.2014 № 198498 пенсія позивачеві визначена із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, то розпорядження є протиправним, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача в частині зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати позивача із російського рубля на українську гривню із застосуванням офіційного курсу Національного банку України помісячно на дату нарахування заробітної плати є необгрунтованою та задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 6 вищевказаної Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Таким чином, відповідачем правомірно проведено перерахунок заробітної плати позивача з російського рубля на українську гривню виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії, тобто 01.08.2012, оскільки це безпосередньо передбачено міжнародним договором у сфері пенсійного забезпечення - Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив частково законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянтом надано докази, що частково спростовують правомірність оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно до п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 205 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив частково скасувати її, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та залишити частину позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 202, 205, 206, 254 України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2015 в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити нарахування ОСОБА_2 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2009, 2010, 2011 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.08.2012 по 17.05.2014 скасувати та залишити дані позовні вимоги без розгляду.

В іншій частині постанову Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.