Справа № 819/340/15-а
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 819/340/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі: представника третьої особиЧернеги М.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільського окружного адміністративного суду , В.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейної О.В., третя особа - Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду та в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейної О.В., третя особа - Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України.

Просить визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду №14 - ОС/к від 30.01.2015 року "Про звільнення ОСОБА_4" з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд поновити ОСОБА_4 на посаді помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_4

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що наказом в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 року її було звільнено з посади помічника cудді цього суду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (у зв'язку із відмовою продовжувати роботу у зв'язку із зміною істотних умов праці) з 31.01.2015 року.

Вказує на те, що необхідною умовою застосування цієї підстави звільнення є зміна істотних умов праці безпосередньо на посаді, яку займає працівник, а також його відмова продовжувати працювати на цій посаді із зміненими умовами праці.

Зазначає, що у день звільнення вона перебувала у відпустці.

Крім того, постановою зборів первинної профспілкової організації суду у наданні згоди на її звільнення було відмовлено.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Подала клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Від Тернопільського окружного адміністративного суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначається, що звільнення позивача відбулось з підстави передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому гарантії встановлені ст. 43 КЗпП України у цьому випадку не застосовуються.

Вважає, що оскільки позивач відмовилась від продовження роботи на інших запропонованих їй посадах, вона підлягала звільненню за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Зазначає, що оскаржуваний наказ прийнятий в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Просить розгляд справи здійснити без представника суду, а у задоволенні позову відмовити.

Виконувач обов'язків керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейна О.В. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Заперечення проти позову не подала.

Представник Тернопільської обласної організації профспілки працівників державних установ України в судовому засіданні позов підтримує, вказує на відсутність згоди профспілки на звільнення ОСОБА_4 Позов просить задоволити.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01 квітня 2009 року ОСОБА_4 прийняла Присягу державного службовця та призначена на посаду секретаря судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду.

Наказом голови Тернопільського окружного адміністративного суду №14-К від 07.06.2010 року ОСОБА_4 переведено на посаду помічника судді цього суду.

29 серпня 2014 року прийнятий наказ №40-К "Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці".

Згідно із вказаним наказом помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду, у тому числі ОСОБА_4, попереджено про зміну істотних умов праці та перехід на умови строкового трудового договору за наявності подання відповідного судді, ознайомлено з переліком вакантних посад в апараті суду.

16 січня 2015 року в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду було повторно запропоновано ОСОБА_4 вакантні посади в Тернопільському окружному адміністративному суді, про що складений акт №1, від підпису якого позивач відмовилась.

Постановою зборів Первинної профспілкової організації Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_4 з займаної посади.

Наказом керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року №1-ВП/к позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати тривалістю два календарних дні з 30 січня 2015 року по 31 січня 2015 року.

У той же час, 30 січня 2015 року в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду прийнятий наказ №14-ОС/к "Про звільнення ОСОБА_4".

Згідно із п.1 вказаного наказу ОСОБА_4 звільнено з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду з 31 січня 2015 року відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Оцінюючи підстави звільнення, суд виходить з наступного.

Трудові відносини працівника та роботодавця у зв'язку зі змінами істотних умов праці врегульовані ч. 3 ст.32 КЗпП України, якою передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

З аналізу наведеної статті випливає, що зміна істотних умов праці повинна відбутись саме за умови продовження працівником роботи на тій самій посаді. Тобто, необхідною умовою застосування положень п.6 ч. 1 ст.36 КЗпП України під час звільнення працівника є зміна істотних умов праці безпосередньо на посаді, яку він займає, та його відмова продовжувати працювати на цій посаді зі зміненими умовами праці. Одночасно, під змінами в умовах праці слід розуміти зміну умов оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад.

Крім того, зі змісту вказаної норми права вбачається, що зміни умови праці можуть виникнути як наслідок зміни в організації виробництва і праці, однак не будь - які зміни в організації праці обов'язково мають своїм наслідком зміну істотних умов праці окремо взятих працівників.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 міститься роз'яснення стосовно того, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

У зв'язку з викладеним, суд звертає увагу на зміст абзаців 4 та 5 Попередження про зміни істотних умов праці помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.08.2015 року ( а.с. 47).

Так, у абзаці 4 Попередження зазначається про те, що якщо помічник судді не згоден із продовженням перебування на державній службі на час виконання суддею повноважень судді Тернопільського окружного адміністративного суду, йому може бути запропоновано іншу посаду в суді за наявності вакантних посад в апараті суду, або він підлягає звільненню з посади на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Разом з тим, судом не встановлено, а відповідачами не доведено, що позивач була не згідна або відмовилась від продовження перебування на державній службі на посаді помічника судді на час виконання відповідним суддею повноважень судді ТОАС.

На думку суду, лише після незгоди позивача із продовженням перебування на займаній посаді у зв'язку зі зміною істотних умов праці їй повинні були бути запропоновані наявні у суді вакантні посади.

У абзаці 5 Попередження йдеться про те, що за умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду, він підлягає звільненню на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства.

Отже, у випадку незгоди працівника продовжувати роботу на займаній посаді у зв'язку зі змінами істотних умов праці а також неможливості його переведення за його згодою на іншу посаду в апараті суду, відповідач міг вирішити питання про звільнення, однак таке звільнення повинне було бути проведене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з ч. 4 ст. 40 КЗпП України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року недопустимим є звільнення працівника в період перебування його у відпустці, при цьому маються на увазі як щорічні, так і інші види відпусток, що надаються працівникам як із збереженням заробітної плати, так і без збереження заробітку.

Як встановлено судом, наказ про звільнення ОСОБА_4 датований 30.01.2015 року, а звільненою вона вважалась з 31.01.2015 року, тобто під час перебування у відпустці.

Відповідно до п. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, що позивач є членом первинної профспілкової організації Тернопільського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 3 статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Судом встановлено, що постановою зборів первинної профспілкової організації Тернопільського окружного адміністративного суду №1 від 28 січня 2015 року у наданні згоди на звільнення позивача було відмовлено.

Отже, звільнення ОСОБА_4 з посади відбулось із порушеннями вимог чинного трудового законодавства України, зважаючи на що є протиправним.

Тому, наказ про звільнення позивача слід визнати протиправним та скасувати, а позивача поновити на посаді з дати, наступної за днем звільнення, тобто з 01.02.2015 року.

При прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд вважає необхідним зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати поновлення на посаді по дату прийняття судового рішення у цій справі.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачами не доведено, що звільнення ОСОБА_4 відбулось у суворій відповідності до вимог закону. Натомість судом встановлені, а письмовими доказами доведені суттєві порушення процедури звільнення, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зважаючи на це, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду №14 - ОС/к від 30.01.2015 року "Про звільнення ОСОБА_4" з посади помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду.

Зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд поновити ОСОБА_4 на посаді помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду з 01 лютого 2015 року із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Зобов'язати Тернопільський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року включно.

Постанову в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць відповідно до статті 256 кодексу адміністративного судочинства України допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2015 року 15.00< чи набрала законної сили >

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок