Справа № 804/3582/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 р. Справа № 804/3582/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Жукової Є.О.
при секретарі - Риженко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 662 467,60 грн., -
04 березня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 662 467,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Згідно інформації, отриманої від АТ «Райффайзен банк Аваль» встановлено, що ОСОБА_1 у 2013 році отримала дохід (додаткове благо), який підпадає під визначення пп.164.2.17 «д» п.164.17 ст.164 ПК України та складає 3 898 217,67 грн., який підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною в ст. 167 ПК України та включенню до річної деклараціЇ про майновий стан та доходи. Оскільки відповідачем не подавалась річна декларація про майновий стан та доходи за 2013 рік, податковим органом направлявся відповідачеві лист з пропозицією подати відповідну декларацію та сплатити визначені грошові зобов'язання. Оскільки відповідачем не подано річну декларацію про майновий стан та доходи, не визначено суму грошового зобов'язання з отриманого доходу в розмірі 3 898 217,67 грн., контролюючий орган просить стягнути з відповідача грошові зобов'язання в розмірі 662 467,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 25.03.2015 р.
В судове засідання призначене на 25.03.2015 р. сторони не з'явились, позивач в поданому адміністративному позові зазначив про розгляд даної справи за відсутності повноважного представника, із зазначенням про підтримання позовних вимог в повному обсязі, відомості про вручення судової повістки відповідачу в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
У зв'язку із зазначеним вище, суд відклав розгляд даної адміністративної справи до 01.04.2015 р.
В судове засідання призначене на 01.04.2015 р. сторони не з'явились. Відомості про вручення відповідачу судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України
Враховуючи термін розгляду адміністративної справи, передбачений ст.122 КАС України, а саме: адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 41 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу Криворізької центральної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено лист від 16.06.2014 р. за №04-20/1340 на запит контролюючого органу від 21.05.2014 р. за №6835/10/04-81-17-01 в якому зазначено, що ОСОБА_1 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості в сумі 3 898 217,67 грн., копія якого міститься в матеріалах справи.
Листами від 14.05.2014 р. та від 08.10.2014 р. контролюючим органом було направлено на адресу відповідача лист «Про подання податкової декларації про майновий стан і доходи», яким запропоновано ОСОБА_1 подати декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та роз'яснено наслідки такого неподання.
Будь-яких відомостей щодо отримання зазначених вище листів відповідачем, а саме: від 14.05.2014 р. та від 08.10.2014 р. контролюючим органом під час судового розгляду справи надано не було.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема з визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в України, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п.14.1.162 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів.
Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Так, згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 податкова декларація для платників податку на доходи фізичних осіб подається до 1 травня року.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.87.11 ст. 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Відповідно до п.95.1, 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Згідно з вимогами ст.ст. 162, 163 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування резидента є:
163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з п.п. «д» п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду у якому такий борг було анульовано (прощено), боржник самостійно сплачує податок з таких доходів і відображає їх у річній Податковій декларації.
Згідно п. 179.9 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
З урахуванням вищезазначеного суд зазначає, що оскільки відповідачем не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, позивачем самостійно розраховано суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та, яка з урахуванням отриманого доходу за 2013 рік в сумі 662 467,60 грн. становить 3 898 217,67 грн., на підтвердження чого надано довідку-розрахунок та розрахунок податкового зобов'язання громадянки ОСОБА_1 станом на 19.02.2015 року.
Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що фізичні особи, яким було нараховані суми доходу, зокрема такого, що підпадає під визначення п.п. «д» п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 Податкового кодексу України зобов'язані включити його до сум загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відобразити в річній декларації про майновий стан та доходи, розрахувати суму грошового зобов'язання та сплатити в строки визначені ПКУ.
Як зазначено позивачем така декларація відповідачем не була подана, тобто вказане може свідчити про порушення платником податків вимог визначених Податковим кодексом України в частині подання декларацій, нарахування та сплаті податкових зобов'язань.
Тобто з вказаного вбачається, що Податковим кодексом України визначені підстави для нарахування грошових зобов'язань, якими можуть бути, зокрема, самостійно подані платником податків податкові декларації, розрахунки, визначені законом, або податкові повідомлення-рішення, прийняті контролюючими органами за наслідками проведених перевірок.
В разі несплати узгоджених грошових зобов'язань контролюючий орган набуває права на звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу з платника податків.
Відповідно до норми ст. 95 ПК України вбачається, що право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надсилання такому платнику податкової вимоги.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не подавалась декларація з самостійно визначеними грошовими зобов'язаннями, позивачем не приймались податкові повідомлення-рішення про визначення грошових зобов'язань, за результатами узгодження яких у контролюючого органу виникає право на стягнення податкового боргу, податкова вимога не надсилалась, у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.
Перевіривши законність та обґрунтованість дій відповідача, суд вважає, що не прийнявши до загального заліку сум щомісячної державної адресної допомоги відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За наведених обставин позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, а тому адміністративний позов Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 662 467,60 грн. є таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 662 467,60 грн. - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова