Справа № 825/220/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/220/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року м. Київ
Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кузьменко В. В.,
суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправним, стягнення сум компенсації, за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності стосовно невиплати ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб в сумі 9290 грн. 50 коп. та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб в сумі 9290 грн. 50 коп.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.
У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, доводи скарги та подані письмові запереченя, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно порушено обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді військового комісара Бахмацького районного військового комісаріату Чернігівського обласного військового комісаріату.
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.12.2014 року №717, був звільнений з військової служби у запас відповідно до ст. 26 ч. 6, п. «б» (за станом здоров`я ) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232- XII, з правом носіння військової форми одягу.
Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2014 року №297 з 26.12.2014 року позивач був виключений зі списків зазначеного військового комісаріату.
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2014 року №297 йому була нарахована, але не виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення 25 (двадцять п`ять) років.
Невиплату 26.12.2014 року позивачу допомоги при звільненні, відповідач пояснив відсутністю коштів на рахунках в кінці бюджетного 2014 року.
Вихідна допомога при звільненні була виплачена позивачу Чернігівським обласним військовим комісаріатом тільки 15.01.2015 року.
При отриманні ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні відповідач (довідка від 19.01.2015 року №174) утримав з одноразової грошової допомоги при звільненні податок на доходи фізичних осіб в сумі 9290.50 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 року № 17) визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.
Виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (П 4, 5 Порядку).
Вказані положення кореспондуються з п.п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Посилання апелянта на ту обставину, що на час здійснення виплати позивач не був військовослужбовцем, а тому після звільнення у запас або у відставку фізична особа-платник податку не виконує обов`язки несення служби, та нараховані та виплачені їй суми грошових коштів включаються до складу загального місячного оподаткованого доходу платника податку згідно з п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України, як інші доходи, і оподатковуються за ставкою, встановленою п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України, тобто 15 або 17 відсотків в залежності від розміру одержаного доходу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виплата позивачу одноразової грошової допомоги (не в день звільнення і проведення розрахунку) відбулась несвоєчасно з вини самого відповідача.
З огляду на зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Доводи, наведені відповідачем у апеляційній скарзі викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправним, стягнення сум компенсації залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 07.04.2015 року.
Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.