Справа № 826/18559/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24 лютого 2015 року 14 год. 30 хв. № 826/18559/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, до управління Укртрансінспекції у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування прийнятих відповідачем постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22 серпня 2014 року № 034173, № 034174, № 034175, від 17 червня 2014 року № 026893, № 026894, № 026895, № 026896, від 28 травня 2014 року № 026814, № 026815, від 05 вересня 2014 року № 034212, № 034213, №034214, від 25 вересня 2014 року № 034290, № 034291 (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перевірки позивача проведено з порушенням норм Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), оскільки про проведення перевірок позивач не повідомлена, акти перевірки не складались та їй не надавались. Крім того, належні позивачу транспортні засоби не знаходились за адресами проведення перевірок.

У ході судового розгляду справи позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх повністю.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, поданих до суду через канцелярію разом із доказами на їх обґрунтування 12 січня 2015 року. Пояснила, що оскаржувані рішення прийняті правомірно, а саме у зв'язку з тим, що позивачем надавались послуги з перевезення пасажирів із порушенням норм чинного законодавства.

У судове засідання 12 січня 2015 року представник відповідача не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача повідомлена своєчасно та належним чином. При цьому, 12 січня 2015 року до суду через канцелярію надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 12 січня 2015 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено позапланові перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами яких складено акти, копії яких містяться у матеріалах справи (далі - акти перевірки).

Зі змісту актів перевірки вбачається, що позивачем:

- не оформлено ліцензійну картку на транспортний засіб (далі - ТЗ), реєстраційні документи на ТЗ, посвідчення водія відповідної категорії, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, протокол перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, що є порушенням ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт";

- не оформлено щоденні реєстраційні списки режиму праці та відпочинку водія, що є порушенням наказу МТЗУ від 07 червня 2010 року № 340, наказу МТЗУ від 24 жовтня 2010 року № 385.

У зв'язку з викладеним, відповідачем прийнято оскаржувані рішення, якими на позивача, за порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за що передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", накладено штрафи.

Суд не погоджується з доводами позивача та її представника щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. 1, 7, пп. 7, пп. 8 п. 4, пп. 5 п.6 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 387/2011, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Укртрансінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює нагляд за дотриманням вимог щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища автомобільним, залізничним транспортом; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення

Тобто, як вбачається з викладених норм, відповідач наділений повноваженнями щодо накладення стягнення за порушення вимог законодавства, зокрема, на автомобільному транспорті.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем порядку проведення перевірок в частині не повідомлення позивача за 10 днів до початку проведення перевірок про них, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1, 20 Порядку № 1567, про проведення позапланової перевірки суб'єкт господарювання завчасно не попереджається.

За результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання складається акт за формою згідно з додатком 2.

Отже, враховуючи, що відповідачем проведено саме позапланові перевірки позивача, відповідач, за переконанням суду, не зобов'язаний був повідомляти позивача завчасно про їх проведення.

Факт складання відповідачем актів за формою згідно з додатком 2 Порядку № 1567 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно п.п. 25, 26, 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, про час і місце розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті позивача повідомлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення, тобто, із дотриманням встановленого законодавством порядку.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства на автомобільному транспорті, як вже зазначено вище, відповідачем прийнято оскаржувані рішення за формою згідно з додатком 5 Порядку № 1567.

Адміністративно-господарські санкції застосовані до позивача у зв'язку з не оформленням протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Зокрема, відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 60, ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24 червня 2010 року № 385 (надалі - Наказ № 385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до п. 6.3 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" від 07 червня 2010 року № 340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Тобто, з аналізу викладених норм вбачається, що водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, або протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальну контрольну книжку водія.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи позивачем не надано суду доказів наявності та надання до перевірки протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до ТЗ або індивідуальної контрольної книжки водія.

Отже, висновок відповідача про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт є обґрунтованим, що, у свою чергу, свідчить про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин