Справа № 2а-16755/09/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 квітня 2015 року № 2а-16755/09/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві.
про стягнення суми
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва про стягнення недоотриманого надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб у сумі 102,46 грн. штрафних санкцій у розмірі 100% від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит, всього на загальну суму 204,92 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року позовні вимоги задоволенні частково: зобов'язано ДПІ у Деснянському районі м. Києва вчинити дії по прийняттю рішення про відшкодування суми надмірно сплаченого податку за 2008 рік; відшкодувати за рахунок Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2011 року Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року - скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит у розмірі 102,46 грн. В скасованій частині прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.01.2015 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва задоволено частково, Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2010 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2011 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року прийнято до розгляду дану адміністративну справу та призначено судовий розгляд справи на 24.02.2015 року.

24.02.2015 року в судовому засіданні ухвалено про заміну відповідача з Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва на Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

23.03.2015 року позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

24.03.2015 в судовому засіданні, яке відбулось без фіксування технічними засобами у зв'язку з неявкою сторін, судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження з урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом.

Під час розгляду справи в порядку письмового провадження Ухвалою суду від 24.03.2015 задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Згідно письмових пояснень позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві письмових пояснень суду не направила.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У період 01.01.2008 року по 31.12.2008 року позивачем отримано сукупний дохід у вигляді заробітної плати 20150 грн. у період 01.01.2008 року по 31.12.2008 року (з них - Підприємством об'єднання громадян "Ренесанс-К" сума нарахованого доходу становить 17600 грн., Підприємством об'єднання громадян "КУРС" сума нарахованого доходу становить 2550 грн.) яка була зазначена ним в декларації про доходи одержані ним у 2008 році. Також в декларації позивачем розраховано суму податку з доходів фізичних осіб, які підлягають поверненню у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту в розмірі 989,456 грн. До сум витрат з урахуванням положень ст. 5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" включені суми за навчання сина ОСОБА_2, що відповідачем не оспорювалось.

Сума, зазначена у квитанції № 32376 від 03.09.2008 р. становить не 2516 грн., як зазначено у рядку 02 додатка 1 до декларації, а 7548 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, квитанцією № 32376 від 03.09.2008 р. було оплачено частину навчання у 2008 р. (з вересня по грудень), а решта - за період з січня по вересень 2009 р.

Пунктом 1.16. ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р. № 889-IV (далі - Закон № 889-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено податковий кредит як суму (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Загальний річний оподатковуваний дохід, в свою чергу, дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, отриманих (нарахованих) протягом такого звітного податкового року (абзац четвертий пункту 1.6 ст. 1 вказаного Закону).

Загальний місячний оподатковуваний дохід дорівнює сумі оподатковуваних доходів, виплачених (нарахованих) протягом такого звітного податкового місяця (абзац третій пункту 1.6 ст. 1 вказаного Закону).

Загальний оподатковуваний дохід, зокрема, складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті) (абзац другий пункту 1.6 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до п. 3.5. ст. 3 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України чи внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону "Про податок з доходів фізичних осіб" передбачено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору (пп. 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Закону).

Право платника податку включати до складу податкового кредиту звітного суму коштів, сплачених ним на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Отже до податкового кредиту одного членів сім'ї платника податку включаються витрати при навчанні платника податку або іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення.

Тобто зазначеними нормами передбачено право на включення до складу податкового кредиту з податку з доходів фізичних осіб суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості вищої форми навчання іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу повернуто суму надміру сплаченого податку у розмірі 887,54 грн., проте сума надмірно сплаченого податку становить 989,46 грн., отже сума неповернутого податку становить 102, 06 грн.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимогам Закону № 889-IV при визначенні суми надміру сплаченого податку, яка повинна бути повернута позивачу з урахуванням права на податковий кредит, виходив із суми загального річного доходу, а не із загального річного оподатковуваного доходу, який повинен визначатися за вирахуванням суми збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно пп. 20.4.3 п. 20.4 ст. 20 Закону № 889-IV повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів відповідно до підпункту 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

А тому позовні вимоги в частині відшкодування суми надмірно сплаченого податку в сумі 102,06 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у зв'язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з державного бюджету суми надмірно сплаченого податку позивачем у розмірі 102,06 грн. за 2008 рік.

Суд також погоджується з позицією позивача в частині доцільності застосування штрафних санкцій у розмірі 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку, з огляду на наступне.

За приписами пп. 20.4.1 ст. 20 Закону № 889-IV особою, яка несе відповідальність за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, є податковий орган, який порушує строки подання розрахунку такої суми та занижує його розмір.

Згідно з пп. 20.4.2 ст. 20 Закону № 889-IV за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку сплачуються такі штрафи: якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці від 91 календарного дня, наступного за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 100 відсотків від такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи податкова декларація подана позивачем 13 лютого 2009 року. Передбачений п. 18.8 ст. 18 Закону строк повернення суми надміру сплаченого податку закінчився 15 квітня 2006 року.

Тобто, затримка відповідачем повернення суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачем права на податковий кредит на дату подання позову становить понад 91 календарний день.

Отже, сума штрафу, яку повинен сплатити відповідач на користь позивача, становить 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачкою права на податковий кредит, а саме - 102,06 грн.

Згідно пп. 20.4.1 п. 20.4 ст. 20 Закону № 889-IV визначено, що повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит та штрафів відповідно до пп. 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних бюджетів. У разі, коли штрафні санкції застосовуються внаслідок наявності причин, визначених пп. "а" пп. 20.4.1 (податковий орган, який порушує строки подання розрахунку такої суми або занижує його розмір), така сума стягується у безспірному порядку з бюджетного рахунку, призначеного для утримання відповідного податкового органу.

Отже, якщо особою, яка несе відповідальність за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, є податковий орган, який порушує строки подання розрахунку такої суми або занижує його розмір, то відповідно до пп. 20.4.3 п. 20.4 ст. 20 Закону сума невідшкодованого податку та штрафів стягується у безспірному порядку з бюджетного рахунку, призначеного для утримання відповідного податкового органу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку також про задоволення вимог в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 100 відсотків від суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит у розмірі 102,06 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач, в свою чергу з урахуванням вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не виконав покладений на нього обов'язок в частині доведення правомірності вчиненої бездіяльності та неповернення суми надмірно сплаченого податку позивачу у розмірі 102,06 грн. за 2008 рік, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов.

2. Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 суми надмірно сплаченого податку у розмірі 102,06 грн. за 2008 рік. та штрафні санкції у розмірі 102,06 грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда