Справа № 820/2402/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 квітня 2015 р. № 820/2402/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

при секретарі судового засідання Хмелівській Н.М.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Прокопченка С.В.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №3 від 17.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Будмонтажінвест2 (податковий номер 39098627) та ТОВ «Мелана» (податковий номер 39090327) за серпень 2014 року, за результатами якої складено акт. На підставі вказаного акту перевірки № 558/20-30-22-03/02497996 від 28.12.2014 року відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 17.12.2014 року № 3 про збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "«Інститут Харківпроект" за платежем - податок на додану вартість на суму 184000,50 грн., яке складається із основного платежу на суму 122 667,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 61333,50 грн. Обставини, які викладені в акті перевірки, на думку позивача, неправомірно кваліфіковані як порушення п. 187.1 ст. 187, п.198,1 ст. 198, п. 198.2, 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення № 3 від 17.12.2014 року є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.03.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.04.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про неможливість реального здійснення фінансово - господарських операцій позивача по взаємовідносинах з ТОВ " Будмонтажінвест ", внаслідок чого, зайво включено до складу податкового кредиту суму ПДВ, таким чином збільшив бюджетне відшкодування ПДВ задеклароване у серпні 2014 року у сумі 122667 грн., у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект", з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Удмонтажінвест" (податковий номер 39098627) та ТОВ "Мелана" (податковий номер 39090327) за серпень 2014 року (а.с. 16-31).

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), завищено податковий кредит на суму 122667 грн. у серпні 2014 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 122667 грн. за серпень 2014 року (а.с. 30).

На підставі вказаного акту перевірки № 558/20-30-22-03/02497996 від 28.12.2014 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення №3 від 17.12.2014 року за формою "Р" про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ за серпень 2014 року у розмірі 122667,00 грн. та штрафу 61333,50 грн (а.с. 14).

З дослідженого акту перевірки № 558/20-30-22-03/02497996 від 28.12.2014 року судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем та ТОВ "Будмонтажінвест".

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ "Будмонтажінвест" по виконанню ремонту приміщень, яке належить позивачу на праві власності.

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажінвест" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (замовник) 01.08.2014 року укладено договір підряду № РОЗ-1. За умовами укладеного договору підрядник зобов'язується виконати власними чи/або залученими силами (субпідряд) роботи (поточний ремонт): поточний ремонт нежитлового приміщення № 45 розміщеного на 1-му поверсі загальною площею 94,2 кв.м., нежитлового приміщення № 86 розміщеного на 3-му поверсі загальною площею 72,6 кв.м., частково нежитлового приміщення № 71 площею 45 кв.м., розміщеного на 4-му поверсі в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, а замовник зобов'язується надати підряднику майданчик для виконання робіт, прийняти та оплатити роботи (а.с.51).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.08.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: договірною ціною, пояснювальною запискою, локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1, кінцевою відомістю ресурсів, актом №270801 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року, податковими накладними № 423 від 22.08.2014 року та № 506 від 27.08.2014 року (а.с.54-55, 56, 57-60, 61-67, 97-101, 111-112).

Оплата будівельних робіт здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 188 від 22. 08.2014 р., № 196 від 27.08.2014 р., № 284 від 15.09.2014 року (а.с. 116-117).

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажінвест" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (замовник) 05.08.2014 року укладено договір підряду № РОЗ-2. За умовами укладеного договору підрядник зобов'язується виконати власними чи/або залученими силами (субпідряд) роботи: демонтаж несучих конструкцій в нежитлових приміщеннях №23,25, розміщених на 3-му поверсі загальною площею 33.8 кв.м., № 53,54,56,57, розміщених на 2-му поверсі загальною площею 126,8 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 38, а замовник зобов'язується надати підряднику майданчик для виконання робіт, прийняти та оплатити роботи (а.с.68).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 05.08.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: договірною ціною, кінцевою відомістю ресурсів, пояснювальною запискою, локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1, актом № 290803 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року, податковою накладною № 564 від 29.08.2014 року (а.с.71-72, 73-75, 76, 77-79, 102-105, 114).

Оплата будівельних робіт здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 218 від 29.08.2014 року (а.с. 118).

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажінвест" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (замовник) 15.08.2014 року укладено договір підряду № РОЗ-3. За умовами укладеного договору підрядник зобов'язується виконати власними чи/або залученими силами (субпідряд) роботи: поточний ремонт нежитлових приміщень № 81, 88, 90 загальною площею 93,1 кв.м., розміщеного на 3-му поверсі нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, пр.. Леніна, 38, а замовник зобов'язується надати підряднику майданчик для виконання робіт, прийняти та оплатити роботи (а.с.80).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.08.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: договірною ціною, локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1, пояснювальною запискою, кінцевою відомістю ресурсів, актом № 021001 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року, податковою накладною № 565 від 29.08.2014 року (а.с.83-84, 85-88, 89,90-96,106-110, 113).

Оплата будівельних робіт здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 231 від 29.08.2014 року (а.с. 119).

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України у зв'язку з ненаданням на перевірку первинних документів також на підтвердження подальшого використання придбаної продукції слід вважати недоведеним.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та ТОВ "Будмонтажінвест" підтверджується договірними цінами, пояснювальними записками, локальними кошторисами на будівельні роботи, кінцевими відомостями ресурсів, актами приймання виконаних будівельних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та ТОВ "Будмонтажінвест" виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку податкового органу в акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ "Будмонтажінвест" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

А тому висновки відповідача викладені в акті перевірки № 558/20-30-22-03/02497996 від 28.11.2014 року про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за серпень 2014 року на суму 122667,00 грн., що призвело до порушення п.200.1, п. 200.2, п. 200.4ст. 200 Податкового кодексу України є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилання представника відповідача в акті перевірки №558/20-30-22-03/02497996 від 28.12.2014 на те, що ним отримано від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві акт від 11.09.2014 року №2820/26-55-22-08/39098627 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажінвест" (ПН 39098627) щодо підтвердження господарських відносин з платником податків за серпень 2014 року, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що фактично ТОВ "Будмонтажінвест" не перевірявся, документи первинного та бухгалтерського обліку ТОВ "Будмонтажінвест" досліджені не були, а тому лише даний акт не може свідчити про нереальність правовідносин між позивачем та ТОВ "Будмонтажінвест", зауважень до первинної документації наданої позивачем під час проведення перевірки чи про їх недостатність відповідачем в акті перевірки не зроблено.

Крім того, законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення - рішення від 17.12.2014 року № 3, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №3 від 17.12.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2015 року.

Суддя С.О. Чудних