Справа № 823/668/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року справа № 823/668/15

м. Черкаси

12 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача: Китнюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної фінансової інспекції в Черкаській області до відділу державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2015 №46822087 та зобов'язати державну виконавчу службу відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2014 №823/2497/14 (виконавче провадження №46822087).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на адресу державної фінансової інспекції у Черкаській області 16.03.2015 надійшла постанова головного державного виконавця державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції від 10.03.2015 ВП №46822087 про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю реквізитів стягувача для перерахування коштів та окремої заяви до кожного виконавчого листа. Таким чином, відповідач, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно п.3 ч.3 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження наділений повноваженнями на звернення до відповідних державних органів з метою одержання інформації, що необхідна для проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з вищезазначених підстав, а також зазначив, що державною фінансовою інспекцією у Черкаській області направлено заяву про відкриття виконавчих проваджень на підставі поданих виконавчих листів №23-25/42-1571 від 02.03.2015, відсутність окремої заяви до виконавчого провадження та реквізитів стягувача для перерахування коштів, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив, заперечення проти позовних вимог не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

25 лютого 2015 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №823/2497/14 про зобов'язання державного навчального закладу «Професійно-технічне училище № 31 смт. Буків» виконати п. 15 вимог Уманської об'єднаної державної фінансової інспекції Черкаської області № 02-17/152 від 25.01.2014р., шляхом відшкодування, в порядку, визначеному законодавствам, з урахуванням вимог ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок необґрунтованого списання заданими бухгалтерського обліку продуктів харчування на суму 34 279 грн. 70 коп.

Позивачем направлено до відділу ДВС Маньківського РУЮ заяву від 02.03.2015 №23-25/42-1571 та виконавчі листи Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2015 у справі №823/2497/14.

Постановою головного державного виконавця державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції від 10.03.2015 ВП №46822087 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю реквізитів стягувача для перерахування коштів та окремої заяви до кожного виконавчого листа.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. (далі - Закон №606).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, рішень органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону №606 підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону №606 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 18 Закону №606 передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист у справі №823/2897/14 щодо відшкодування шкоди на суму 34 279 грн. 70 коп. містить всі обов'язкові реквізити, що визначені вищезазначеною статтею, зазначення реквізитів стягувача для перерахування коштів не є обов'язковою вимогою, які необхідно зазначати у виконавчому листі.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 26 Закону №606 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Суд звертає увагу, що законодавством не передбачено вимоги щодо окремого написання заяви за кожним виконавчим листом, а тому позивач має право звертатися до державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження за однією заявою щодо відкриття виконавчих проваджень за декількома виконавчими документами.

Згідно із п. п. 3, 8 ч. 3 ст. 11 Закону №606 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Суд зазначає, що виконавчий лист містить реквізити згідно вимог ст. 18 Закону №606, натомість відповідачем не вжито заходів щодо встановлення реквізитів, додаткових відомостей, інформації щодо стягувача для перерахування коштів та не використано право звернення до суду для роз'яснення судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У цьому контексті суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо правомірності прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Разом з цим, позовна вимога щодо зобов'язання державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2014 №823/2497/14 (виконавче провадження №46822087) не підлягає до задоволення, у зв'язку із наступним.

За змістом Рекомендації №R (80) 2, прийнятої на 316-му засіданні заступників міністрів Комітетом Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі - також "Рекомендація R (80)2"), під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто здійснення дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, дискреційним повноваженням є таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Зазначене є виключною компетенцією державного виконавця, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи положення вищезазначеної статті, з метою повного захисту прав позивача, суд вбачає за доцільне зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, що видано Черкаським окружним адміністративним судом від 25.02.2015 №823/2497/14 відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.03.2015 №46822087.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, що видано Черкаським окружним адміністративним судом від 25.02.2015 №823/2497/14, відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 07 квітня 2015 року.