Справа № 806/3097/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Житомир справа № 806/3097/14

час прийняття: 12 год. 55 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

за участі секретаря Слісарчука Б.Я.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Самохвала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування: вимог, рішень про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємь ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати нечинними та скасувати вимоги Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-176-17 від 02 червня 2014 р., № Ф- від 20.06.2014 р., рішення № від 20.06.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; рішення № від 20.06.2014р. про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок; податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2014р., податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2014р. в частині 4000 грн. за основним платежем та 1000 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що спірні рішення є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки ним у перевіряємому періоді правомірно сформовано склад валових витрат та визначено суму податку на доходи фізичних осіб з якої сплачено єдиний соціальний внесок. Зазначив, що у звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року відображено суму ПДВ в розмірі 4000 грн. по контрагенту ТОВ "Будівельна корпорація "СТМ".

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Овруцької об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено виїзну документальну планову перевірку суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 02 червня 2014 року №211/1707/НОМЕР_1 (а.с.24-58).

В акті перевірки зазначено наступні порушення:

- п.п.138.2., ст.138 п.п. 177.2. ст.177 ПКУ в результаті чого ФОП ОСОБА_3 визначено суму податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевіряється, на суму 2919,03 грн., в тому числі за звітні податкові періоди 2012 рік - 1224,40 грн., 2013 рік - 1694,63 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_3 занижено показники чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок;

- ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_3 занижено нарахування єдиного внеску в сумі 61839,38 грн., в т.ч.:

- за 2011 рік - в сумі 55086,70 грн.

- за 2012 рік - в сумі 2832,46 грн.

- за 2013 рік - в сумі 6752,68 грн.

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок.

- п.187.1 ст.187, 185.1 ст. 185 п.198.6 ст.198 , п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платником податку занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8457 грн., у тому числі, по періодах: листопад 2012 року - 2322 грн.; серпень 2013 року -5535 грн.; вересень 2013 року - 600 грн.

Не погоджуючись із зазначеними висновками контролюючого органу позивачем 15.06.2014 року подано на них до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області письмові заперечення (а.с.60-61).

Листом Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 20.06.2014 року №2565/7-17-01 надано відповідь, згідно якої за результатами розгляду заперечень контролюючий орган дійшов до висновку про наявність підстав для збільшення нарахованої суми податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся на суму 122,50 грн., у т.ч. за 2013 рік 122,50 грн., для зменшення нарахованої суми податку на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 2443,00 грн., у т.ч. по періодах: листопад 2012 року - 908 грн., серпень 2013 року - 1535 грн., для збільшення нарахованої суми єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 283,38 грн. (а.с.66).

На підставі вказаного акту контролюючим органом винесено наступні рішення:

- вимога від 02 червня 2014 року № Ф-176/17, якою позивачу визначено заборгованість зі сплати недоїмки єдиного внеску в сумі 61839, 38 грн. (а.с.11);

- вимога від 20 червня 2014 року № Ф-, якою позивачу визначено заборгованість зі сплати недоїмки єдиного внеску в сумі 283,38 грн. (а.с. 12);

- рішення від 20 червня 2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 8756,44 грн. (а.с.13);

- рішення від 20 червня 2014 року № про застосування шрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 136,00 грн. (а.с. 15);

- податкове повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року №, у зв"язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов"язання з податку на додану вартість в розмірі 7570,50 грн., а саме: основний платіж 6014,00 грн. та 1503,50 грн. штрафні санкції (а.с.17).

- податкове повідомленням - рішенням від 20 червня 2014 року № у зв"язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 3801,91 грн., а саме: за основним платежем 3041,53 грн. та 760,38 грн. штрафні санкції (а.с.19).

Суд не погоджується з висновками податкового органу з наступних підстав.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року №, то суд зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов"язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, встановлено порушення пп. 138.2., ст.138 ПКУ, ФОП ОСОБА_3, віднесено до складу валових витрат, витрати на придбання послуг, які не підтверджені документально, а саме (а.с. 38, 39):

- на стр. №7 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №10 від 31.08.2012 року на суму - 1572,63 грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. № 2 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №41 від 23.01.2011 року на суму - 1112,63 грн., накладна відсутня;

- на стр. № 4 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна від 28.04.2012 року на суму - 2000,0 грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. №10 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №18 від 04.07.2012 року на суму - 1798,33грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. №10. Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №10 від 31.08.2012 року на суму - 1660,23грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. №10. Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №23 від 30.11.2012 року на суму накладної 1660,23 грн., в Книзі обліку доходів і витрат ф.10 вказана сума 1674,17 грн.; накладна №51 від 26.07.2012 року сума накладної 1572,63 грн., а в Книзі обліку доходів і витрат ф.10 вказана сума 1577,53 грн.;

- на стр. №13 Книги обліку доходів і витрат ф. 10 віднесено до складу витрат накладна №17 д -5.03.2013 року на суму - 1000,0грн., факт оплати відсутні;

-на стр. №14 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №10 від 29.05.2013 року на суму - 1063,71 грн., факт оплати відсутні;

- на стр. №21 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №24 на 29.11.2013 року на суму - 2626,14 грн., факт оплати відсутні;

- на стр. №22 Книги обліку доходів витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №22 від 25.12.2013 року на суму - 2626,14 грн., факт оплати відсутні;

- на стр. №12 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №13 від 31.01.2013 року на суму - 1964,83 грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. №12 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №17 від 28.03.2013 року на суму -2000,00 грн., накладна та факт оплати відсутні;

- на стр. №21 Книги обліку доходів і витрат ф.10 віднесено до складу витрат накладна №17 від 30.09.2013 року на сума накладної 3000,0 грн. в Книзі обліку доходів і витрат ф.10 вказана сума 2690,09 грн.;

Внаслідок чого платником завищено валові витрати всього в сумі 19460,15 грн., в тому числі: за 2012 рік у сумі 8162,66 грн. за 2013 рік у сумі 11297,49 грн.

Під час розгляду справи в суді встановлено наступне:

- три накладні були прийняті та враховані під час розгляду заперечень на акт перевірки на загальну суму 5000 грн., а саме: №17 від 05.03.2013 року на суму - 1000 грн., № 17 від 28.03.2013 на суму - 2000 грн., №29 від 28.04.2012 року - 2000 грн. (а.с.64).

- накладна № 41 від 23.01.2011 року знаходиться у судовій справі №0670/4111/12. Дана обставина підтверджується актом приймання - передачі від 03.09.2013 року (а.с.80) та доведена до відома контролюючого органу в письмових запереченнях на акт перевірки.

- накладні №23 від 30.11.2012 року, №51 від 26.07.2012 року, №17 від 30.09.2013 року не прийняті податковим органом у зв"язку з тим, що в книзі обліку доходів та витрат ф. 10 вказані інші суми ніж у накладних, однак, вказані доводи контролюючого органу є безпідставними, оскільки невірне відображення сум у Книзі ф.10 може бути підставою лише для відповідальності передбаченої законом за неправильне ведення такої книги. Крім того, загальна сума, зазначена по цим накладним в Книзі ф.10 є меншою, ніж зазначено у накладних.

- накладні №10 від 31.08.2012 року, №18 від 04.07.2012 року, №10 від 31.08.2012 року, №10 від 29.05.2013 року, №24 від 29.11.2013 року, №22 від 25.12.2013 року, №13 від 31.01.2013 року знаходяться в матеріалах справи, а факт оплати за вказаними накладними підтверджується банківськими виписками (а.с.200- 207).

Відповідно до пп. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Судом встановлено, що витрати позивача в спірному періоді підтверджені належними доказами.

З наведених вище підстав, податкове повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року № є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги від 20 червня 2014 року №Ф-, то суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що податковим органом збільшено суму єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 283,38 грн. внаслідок збільшення за результатами розгляду заперечень на акт перевірки суми податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб.

За таких обставин, з урахуванням того, що підприємцем у спірному періоді правомірно сформовано склад валових витрат та визначено суми ПДФО (податкове повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року №), суд приходить до висновку, що вимога від 20 червня 2014 року №Ф- є неправомірною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги від 02 червня 2014 року № Ф-176/17 та рішень від 20 червня 2014 року № та №, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у вимозі від 02 червня 2014 року № Ф-176/17 суми недоїмки було визначено згідно акту перевірки від 17.05.2012 року №212/1701/НОМЕР_1, однак внаслідок арифметичної помилки суму вказано невірно, з чим погодився представник відповідача.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.1 ч. 2 ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" ФОП ОСОБА_3 занижено показники чистого доходу на який нараховується єдиний внесок в сумі 178211,35 грн. (а.с.45).

Судом встановлено, що за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року повноту та нарахування чистого доходу було перевірено Овруцькою МДПІ, що відображено в акті перевірки від 17.05.2012 року №212/1701/НОМЕР_1.

За результатами перевірки встановлено завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат та заниження валових доходів за 2011 рік, в результаті чого встановлено заниження показників чистого доходу на 248954,83 грн. в т.ч. за період з 01.01.2011 року - 31.03.2011 року - в сумі 53268,40 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 195686,43 грн.

Встановлено, що на підставі вказаного акту перевірки від 17.05.2012 року №212/1701/НОМЕР_1 податковим органом 07 червня 2012 року винесено, зокрема, податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 63580,18 грн., у тому числі за основним платежем - 50856,14 грн. та 12714,04 грн. штрафних (фінансових) санкцій, яке оскаржувалось позивачем у судовому порядку (справа №0670/4011/12).

Так, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.06.2012 року №. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, з урахуванням судового рішення по справі №0670/4011/12, суд приходить до висновку, що позивачем у періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року правомірно визначено показник чистого доходу на який нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування", у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

З наведених вище підстав, вимога від 02 червня 2014 року № Ф-176/17 та рішення від 20 червня 2014 року № та № є неправомірними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року №, то суд зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що на порушення п. 187.1 ст. 187, п. 185.1 ст. 185 ПК України, ФОП ОСОБА_3 у серпні 2013 року до бази оподаткування не включено податок на додану вартість в сумі 4000 грн., які були включені до валового доходу за 2013 рік та відображені в. ф. 10 Книзі обліку доходів і витрат, реалізація товарів (попередня оплата за будівельні матеріали (дошку) отримана від ТОВ "Будівельна корпорація "СТМ" згідно платіжного доручення №350 від 29.08.2013 року та податкової накладної №17 від 29.08.2013 року в результаті чого занижено податкове зобов"язання по ПДВ за серпень 2013 року в сумі 4000 грн. (а.с. 49).

Судом встановлено, що позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію за серпень 2013 року та додаток №5 Розшифровка податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с.104-106).

Зі змісту зазначеної звітності встановлено, що сума ПДВ в розмірі 4000 грн. відображена по контрагенту ТОВ "Будівельна корпорація "СТМ".

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем задекларовано в серпні 2013 року податок на додану вартість в сумі 4000 грн.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З наведених вище підстав, податкове повідомлення - рішення від 20 червня 2014 року № є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків. Будь-яких беззаперечних та достатніх доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача при формуванні сум валових витрат та сум податкового кредиту відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і задовольняє позов підприємства в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати нечинною та скасувати вимогу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про сплату недоїмки №Ф-176-17 від 02.06.2014 року.

Визнати нечинною та скасувати вимогу Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про сплату недоїмки №Ф- від 20.06.2014 року.

Визнати нечинним та скасувати рішення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 20.06.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати нечинним та скасувати рішення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 20.06.2014 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації на підставі якої нарапховується єдиний внесок.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 20.06.2014 року.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 20.06.2014 року в частині суми 4000 грн. за основним платежем та 1000 грн. за штрафними санкціями.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 07 квітня 2015 р.