Справа № 464/2509/15-а
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2509/15-а
пр.№ 2-а/464/82/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови врахувати під час обчислення розміру пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова перерахувати та виплачувати належну їй пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 87% середньомісячного заробітку державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.09.2014р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 28 квітня 2014 року їй було призначено пенсію за віком як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 87% від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Однак при нарахуванні пенсії відповідачем не було враховано матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. До виходу на пенсію позивач починаючи з 05.04.1994р. перебувала на державній службі, в тому числі на посадах державного службовця у органах Державної податкової адміністрації Львівської області. Позивач, на момент досягнення пенсійного віку, звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», подавши при цьому довідки про складові заробітної плати державного службовця. Відповідно до графи «інші виплати» довідки про заробітну плату, виданої ГУ ДФС у Львівській області від 15.01.2015р. за період з 01.04.2008р. по 31.03.2010р. позивачу було виплачено 9248,39 грн., у тому числі 4639,26 грн. - матеріальної допомоги на оздоровлення; 3655 грн. - матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та 954,13 грн. - індексації заробітної плати. На всі виплати, зазначені в довідках, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отримані застрахованою особою суми виплат, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробітну плату для обчислення пенсії. У відповідь на свою заяву про перерахунок пенсії із врахуванням зазначених виплат, позивач отримала відмову, оскільки ст.33 Закону України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань як складові заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям, не передбачені. Просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача подав до суду письмове запереченнях, в якому позов не визнає з тих підстав, що відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років, премій та інших надбавок. Такі види виплат, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовими виплатами та не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» як складові заробітної плати державного службовця. Одноразові виплати, як складові заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не передбачені. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовано Законами України «Про державну службу», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про оплату праці», Інструкцією по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5, постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011р. № 5-1 «Про виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва по справі 2а-4753/2670».

Спірним питанням у даній справі є наявність у позивача права на врахування під час обчислення розміру пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» матеріальної допомоги та виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати.

Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 05.04.1994р. по 28.04.2010р. перебувала на державній службі, в тому числі на посадах державного службовця у органах Державної податкової адміністрації Львівської області. Загальний (страховий) стаж позивачки становить 29 років 6 місяців 4 дні, в тому числі стаж роботи державного службовця - 17 років 1 місяць 16 днів. За документами пенсійної справи позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду як працюючий пенсіонер, одержувач пенсії за віком.

Частиною 1 ст.37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст.33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про державну службу», державним службовцям можуть встановлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватись матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Форму довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011р. № 5-1 «Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справ № 2а-4753/2670», відповідно до якої, у графі «інші виплати» зазначаються, зокрема, суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Із матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача складалась із посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій та інших виплат.

Згідно довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої ГУ ДФС у Львівській області від 15.01.2015р. за період з 01.04.2008р. по 31.03.2010р., позивачу, було виплачено 50 314,86 грн., у тому числі 4639,26 грн. - матеріальної допомоги на оздоровлення; 3655 грн. - матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та 954,13 грн. - індексації заробітної плати (що вказані в довідці як «інші виплати»).

На всі виплати, зазначені в довідках, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отримані застрахованою особою суми виплат, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробітну плату для обчислення пенсії. Із вказаної довідки вбачається, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Безпідставними є доводи управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про те, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» як складові заробітної плати державного службовця, а тому не можуть враховуватись під час обчислення пенсій відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» виходячи з наступних обставин:

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається із основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Так, додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсаційні та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713, матеріальна допомога належить до заохочувальних та компенсаційних виплат у складі фонду оплати праці (п. 2.3.3 Інструкції). Оскільки дія цієї Інструкції поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, відділення, представництва та інші відособлені структурні підрозділи (п.1.1 Інструкції) та не містить застережень щодо неможливості застосування її положень під час обчислення розміру пенсії державним службовцям, норми цієї Інструкції підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак, оскільки чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати, при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» входять до структури заробітної плати та на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких було фактично нараховано (обчислено) та сплачено страхові внески.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Зазначена позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним в остаточному рішенні, прийнятому в порядку виключного провадження за аналогічним спором 20.02.2012 року по справі № 21-420а/11.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч ч.2 ст.71 КАС України управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова не надано жодного переконливого доказу на спростування зазначених обставин, а також на підтвердження відсутності підстав для задоволення позову.

За таких обставин, дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови врахувати під час обчислення розміру пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» усі суми виплат, отримані застрахованою особою, з яких було фактично нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд вважає неправомірними та такими, що порушують право позивача на належне йому соціальне забезпечення, яке гарантоване ст.46 Конституції України.

Таким чином, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова зобов'язане під час обчислення розміру пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» враховувати матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Виходячи із вищевикладеного, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до переконання, що дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова слід визнати протиправними, зобов'язавши провести перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» із врахуванням усіх сум виплат, які були нею одержані, на які було фактично нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про оплату праці» та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 17, 18, 41, 70-71, 86, 99, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо невключення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань під час обчислення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в розмірі 87% з урахуванням «інших виплат» (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), згідно довідки про складові її заробітної плати, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» та на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.09.2014 року.

Виплату проводити з урахуванням виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: