Справа № 810/386/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року 810/386/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

2 лютого 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося публічне акціонерне товариство "Броварський завод будівельних конструкцій" (далі - позивач) з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 9 вересня 2014 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зробив висновки про порушення позивачем граничного строку сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податках і зборах. Крім того, зазначає, що відповідачем протиправно було подвоєно зобов'язання позивача по збору за спеціальне використання води за І квартал 2013 р., що в подальшому призвело до завищення податкового зобов'язання за вказаний період та у зв'язку з чим у позивача виникла недоїмка, на яку відповідачем були неправомірно нараховані штрафні санкції.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно узгоджене податкове зобов'язання, у зв'язку з чим відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення (а.с. 120).

Суд у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

16 листопада 1993 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія ААВ № 888107 (а.с. 100).

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є виготовлення виробів з бетону для будівництва.

9 вересня 2014 р. відповідачем було проведено перевірку позивача з питань дотримання термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податках і зборах за результатами якої у цей же день було складено акт перевірки № 245/1501/1273711 (далі - акт перевірки № 245/1501/1273711) ( а.с. 9).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено п. 57.1 ст. 57, п. 126.1, ст. 126 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-IV (далі - ПК України), а саме порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

10 вересня 2014 р., на підставі акту перевірки 495/1703/, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні, що сплатили фізичним особам за результатами річного декларування на загальну суму 294 437 грн 56 коп., з яких за основним платежем - 235 550 грн 05 коп., за штрафними санкціями - 58 887 грн 51 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с. 156);

- податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарах на загальну суму 22 312 грн 50 коп., з яких за основним платежем - 17 850 грн 00 коп., за штрафними санкціями - 4462 грн 50 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (а.с. 10).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з вимогами ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Як убачається з п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до вимог п.п. 191.1.2. п. 191.1 ст. 191 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно з вимогами п.п. 20.1.19. п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Як убачається з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до вимог п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 326.1 ст. 326 ПК України водокористувачі самостійно обчислюють збір за спеціальне використання води та збір за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Протягом ІІ кварталу 2011 р. - ІІ кварталу 2014 р. позивачем до відповідача, було подано податкові декларації збору: за спеціальне використання поверхневих та підземних вод; за спеціальне використання поверхневої води теплоелектростанціями з прямоточною системою водопостачання; за спеціальне використання поверхневих вод і підземних вод житлово - комунальними підприємствами; за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод для потреб рибництва; за спеціальне використання кар'єрної, шахтної, дренажної води, в яких самостійно нараховано суму зазначеного збору за кожний відповідний період. Зокрема:

- за ІІ квартал 2011 р. у сумі 1039 грн 22 коп. (а.с. 155-156);

- за ІІІ квартал 2011 р. у сумі 1208 грн 53 коп. (а.с. 69-72);

- за ІV квартал 2011 р. у сумі 1289 грн 44 коп. (а.с. 67-68);

- за І квартал 2012 р. у сумі 1266 грн 69 коп. (а.с. 63-66);

- за ІІ квартал 2012 р. у сумі 1858 грн 79 коп. (а.с. 58-62);

- за ІІІ квартал 2012 р. у сумі 6077 грн 85 коп. (а.с. 53-57);

- за ІV квартал 2012 р. у сумі 6069 грн 12 коп. (а.с. 48-52);

- за І квартал 2013 р. у сумі 4377 грн 76 коп. (а.с. 43-47);

- за ІІ квартал 2013 р. у сумі 5577 грн 60 коп. (а.с. 38-42);

- за ІІІ квартал 2013 р. у сумі 5851 грн 88 коп. (а.с. 33-37);

- за ІV квартал 2013 р. у сумі 6294 грн 76 коп. (а.с. 28-32);

- за І квартал 2014 р. у сумі 6109 грн 28 коп. (а.с. 23-27);

- за ІІ квартал 2014 р. у сумі 6598 грн 66 коп. (а.с. 18-22).

Задекларовані в вище перелічених деклараціях суми збору: за спеціальне використання поверхневих та підземних вод; за спеціальне використання поверхневої води теплоелектростанціями з прямоточною системою водопостачання; за спеціальне використання поверхневих вод і підземних вод житлово - комунальними підприємствами; за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод для потреб рибництва; за спеціальне використання кар'єрної, шахтної, дренажної води позивачем були сплачені добровільно та в повному обсязі у строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та банківськими виписками, завіреними печаткою публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (а.с. 158-174).

Як вбачається з рішення відповідача про результати розгляду скарги від 5 грудня 2014 р. № 544/10/10-36-10-01-04/1072, ним самостійно подвоєно задекларовану позивачем суму грошового зобов'язання по збору за спеціальне використання води за І квартал 2013 р. до суми 8755 грн 52 коп., у зв'язку з чим у позивача виникла недоїмка за вказаний період на яку в подальшому було нараховано штрафні санкції (а.с. 11-13).

Згідно з вимогами п. 326.1 ст. 326 ПК України водокористувачі самостійно обчислюють збір за спеціальне використання води та збір за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.

Відповідно до вимог п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Проте, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження правомірності подвоєння позивачеві задекларованої ним суми грошового зобов'язання по збору за спеціальне використання води за І квартал 2013 р., а саме визначення грошового зобов'язання у сумі 8755 грн 52 коп.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів правомірності видачі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, які б спростовували надані позивачем докази.

Водночас суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що позивачем пропущено строк сплати самостійно визначених грошових зобов'язань по збору за спеціальне використання води, оскільки ним не надано:

- жодного документу на підтвердження граничного строку сплати позивачем даного збору по кожній декларації;

- розрахунку штрафних санкцій нарахованих позивачу за кожний період;

- документів на підтвердження правомірності подвоєння суми грошового зобов'язання по збору за спеціальне використання води за І квартал 2013 р.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення 9 вересня 2014 р. № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 9 вересня 2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій" сплачений ним судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.