Справа № 760/26495/14-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва про визнання відмови протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва (далі - УПФУ у Солом`янському районі) про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання здійснити такий перерахунок у розмірі відповідно до чинного законодавства, діючого на час призначення довічного грошового утримання, починаючи з 01.12.2014 р. з урахуванням довідки щодо розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року позов задоволено, визнано протиправними дії УПФУ у Солом`янському районі щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов`язано провести позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, відповідно до положень закону, діючого на час призначення довічного грошового утримання, починаючи з 01.12.2014 р. з урахуванням довідки, наданої Державною судовою адміністрацією в м. Києві щодо розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На вказану постанову УПФУ у Солом`янському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Згідно ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ у Солом`янському районі та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про статус суддів" як суддя у відставці, яка вийшла у відставку у 1996 році з Жовтневого районного суду м. Києав.

На звернення позивача щодо проведення їй перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві від 27.11.2014 р. №558 щодо зміни розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, листом УПФУ у Солом`янському районі від 01.12.2014 р. №16456/06 позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що ст.ст. 129, 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці судів загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання), судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Після втрати Законом України «Про статус суддів» чинності на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI аналогічні положення були передбачені ч. 3 ст. 138 цього Закону, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому, з 01.10.2011 р. ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" викладено у новій редакції Закону №3668, відповідно до якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. №1-2/2013 частину 3 статті 138 Закону України №2453 у редакції Закону №3668 визнано неконституційною, отже вказаний закон діє у попередній редакції.

Враховуючи викладене, в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Підпунктом 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. №19-рп/2004 визначено, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту.

У п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності.

Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

В рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. №18-рп/2011 також зауважено, що таке утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Крім того правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними.

Доводи відповідача з приводу неможливості здійснення позивачу перерахунку грошового утримання у зв'язку з тим, що ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено такий перерахунок лише суддям Конституційного Суду України, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки положення наведеної частини ст. 138 Закону, по-перше, регулюють порядок здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, який є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та не відноситься до суду загальної юрисдикції, суддею якого працював позивач, по-друге не дають підстави для висновку стосовно заборони здійснення перерахунку довічного грошового утримання суддям судів загальної юрисдикції.

Таким чином, відмова УПФУ у Солом`янському районі у здійсненні позивачу перерахунку і виплати довічного грошового утримання судді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про заробітну плату, є неправомірною.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу УПФУ у Солом`янському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року - без змін, оскільки вона відповідає нормам матеріального права.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.