Справа № 826/19947/13-а
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2015 року 10 год. 17 хв. № 826/19947/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання протиправними та скасування приписів та постанови

Головуючий суддя - Вовк П.В.,

судді: Данилишин В.М.

Огурцов О.П.

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

Представники:

від позивача Каргалик Д.М., довіреність № б/н від 11 липня 2013 року

від відповідача Вільгельм А.Д., довіреність № 40-17/26-5508 від 04 листопада 2014 року

На підставі ч. 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в судовому засіданні 31 березня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 06 квітня 2015 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 грудня 2013 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» (далі також - ТОВ «Інвест-Регіон», позивач) до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі також - ІДАБК у місті Києві), в якій позивач, зокрема, просив визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 564/13/7/26-50/2111/02/4 від 21 листопада 2013 року, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 04 жовтня 2013 року та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 11 листопада 2013 року, прийняті ІДАБК у місті Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року вказаний позов було задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року вказані рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2015 року справа № 826/19947/13-а була прийнята до провадження судді Вовка П.В. та призначена до розгляду в судовому засіданні.

При розгляді справи в судовому засіданні 17 березня 2015 року судом було вирішено замінити неналежного відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі також - відповідач).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність висновків відповідача, покладених в основу оскаржуваних рішень, щодо порушення ТОВ «Інвест-Регіон» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності в частині експлуатації ним об'єктів будівництва, не введених у встановленому законом порядку в експлуатацію, і тому вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У ході судового розгляду справи, представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях представник відповідача вказав, що оскаржувані рішення прийняті органом державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року працівниками ІДАБК у місті Києві на підставі звернення Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві МВС України від 17 вересня 2013 року № 7/2-3102 було проведено позапланову перевірку автозаправочної станції «Shell», розташованої по вул. Братиславській, 48 у Деснянському районі м. Києва (далі також - АЗС), з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У ході перевірки було встановлено, що на об'єкті здійснено влаштування підземних резервуарів для палива, капітальний ремонт фасадів будівлі, на території АЗС була побудована основа під газову заправочну станцію та безпосередньо встановлена сама газова заправочна станція з виконанням робіт по закріпленню її до основи, що було зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04 жовтня 2013 року.

Вказаним актом також встановлено, що після проведення зазначених робіт, АЗС «Shell» експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги п. 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зазначено, що автозаправочна станція є об'єктом підвищеної небезпеки і на підставі «Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», та ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» належить до V категорії складності.

На підставі викладених в такому акті перевірки висновків, ІДАБК у місті Києві винесено припис від 04 жовтня 2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а також висунуто вимогу заборонити експлуатацію зазначеного об'єкта з 04 жовтня 2013 року.

Крім того, за результатами перевірки складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04 жовтня 2013 року, яким визначено, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачена абз. 6 п. 6 ч. 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, ІДАБК у місті Києві 17 жовтня 2013 року винесено постанову №455/13/1 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1 032 300, 00 грн.

З метою перевірки виконання вимог припису від 04 жовтня 2013 року, працівниками ІДАБК у місті Києві, на підставі направлення на проведення позапланової перевірки від 11 листопада 2013 року, проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва автозаправочної станції «Shell», розташованої по вул. Братиславській, 48 у Деснянському районі м. Києва, з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У ході вказаної перевірки встановлено, що вимоги припису про усунення порушень від 04 жовтня 2013 року позивачем виконані не були, чим порушено вимоги п. 3 ч. 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що зафіксовано в акті перевірки від 11 листопада 2013 року.

На підставі викладених в акті перевірки висновків, ІДАБК у місті Києві винесено припис від 11 листопада 2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а саме - виконати вимоги припису від 04 жовтня 2013 року.

Крім того, за результатами перевірки складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11 листопада 2013 року, яким визначено, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачена абз. 2 п. 1 ч. 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, ІДАБК у місті Києві 21 листопада 2013 року прийнято постанову № 564/13/7/26-50/2111/02/4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою на позивача накладено штраф у розмірі 11 470, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення відповідних спірних правовідносин), для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Приписами п. 7 Порядку № 553 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи Інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відтак, ІДАБК у місті Києві було правомірно проведено позапланову перевірку позивача на підставі звернення Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві МВС України від 17 вересня 2013 року № 7/2-3102.

Надаючи правову оцінку висновкам ІДАБК у місті Києві про те, що позивачем фактично було здійснено капітальний ремонт фасадів будівлі АЗС без прийняття їх в експлуатацію, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, комплекс будівель автозаправної станції площею 137, 50 кв.м., що розташований по вул. Братиславська, 48 у м. Києві, належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САВ № 283370 від 31 липня 2007 року.

Зі змісту акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 17 вересня 2002 року № 218, зареєстрованого в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва (далі також - Акт № 218), вбачається, що АЗС з комплексом сервісного обслуговування на території Дарницького лісопаркового господарства була прийнята в експлуатацію на підставі позитивних висновків органів державного контролю і нагляду в будівництві та архітектурі.

У пункті 7 Акту № 218 зазначено наступні показники виробничого устаткування, технологічного обладнання об'єкта: 3 паливороздаточних колонки, касовий апарат, кондиціонер, водонагрівач та електроконвектори.

Відповідно до п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року № 45, будівництво - нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт об'єктів будівництва.

Згідно ДБН А.2.2.-3.2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 березня 2012 року № 98, капітальний ремонт - сукупність робіт, які передбачають втручання у несучі конструктивні системи при заміні або відновленні конструкцій, інженерних систем та обладнання, введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва без зміни їх функціонального призначення та зовнішніх геометричних розмірів у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відповідно до п. 3.11. Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будівель і споруд, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України і Держнаглядохоронпраці України від 27 листопада 1997 року № 32/288 (далі - Положення), до капітального ремонту виробничих будівель і споруд належать такі роботи, в процесі яких проводиться заміна та підсилення зношених конструкцій і деталей будівель і споруд або їх заміна на більш прогресивні і економічні, що поліпшують експлуатаційні можливості об'єктів, за винятком повної заміни або заміни основних конструкцій, строк служби яких є найбільшим (кам'яні і бетонні фундаменти, всі види стін будівлі, всі види каркасів стін, труби підземних мереж, опори мостів та ін.).

Приписами п 3.12. зазначеного Положенням закріплено, що примірний перелік робіт з капітального ремонту наведений у додатку 5.

У пункті 9 такого Примірного переліку робіт з капітального ремонту будівель і споруд зазначено перелік робіт з капітального ремонту фасаду, згідно якого капітальним ремонтом фасаду є: ремонт і відновлення облицювання площею більше ніж 10 % облицьованої поверхні, повне чи часткове (більше ніж 10%) відновлення штукатурки, повне відновлення тяг, карнизів, поясів, сандриків та ін., відновлення ліплень, загальне пофарбування стійкими сумішами, очищення фасадів піскоструминними апаратами, заміна балконних плит і огородження, заміна покриття виступних частин будівлі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено розміщення об'єкту зовнішньої реклами (тумби, що стоїть окремо) та інформаційної вивіски. При цьому в матеріалах адміністративної справи відсутні докази або посилання відповідача на такі докази, які свідчать про здійснення ТОВ «Інвест-Регіон» будь-яких дій, перелічених у п. 9 Примірного переліку робіт з капітального ремонту будівель і споруд.

Разом з тим, надаючи оцінку правомірності розміщення рекламних об'єктів позивачем, необхідно зазначити наступне.

Згідно п. 1.5. рішення Київської міської ради VI сесії XXIV скликання від 27 листопада 2003 року № 220/1094 «Про затвердження Порядку утримання, ремонту, реконструкції, реставрації фасадів будинків та споруд на території міста Києва», паспорт фасаду - реєстраційний документ, яким фіксується архітектурне та колористичне вирішення (в тому числі при необхідності художнє освітлення усіх фасадів споруди).

З наявних у матеріалах справи доказів випливає, що паспорт опорядження фасаду було отримано ТОВ «КЛО», як попереднім власником будівлі АЗС, у 1999 році, тобто до прийняття АЗС в експлуатацію Актом № 218. Крім того, враховуючи вищевикладене, варто зауважити, що отримання паспорту опорядження фасадів не є обов'язковою умовою чи наслідком проведення капітального ремонту фасадів.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» від 29 грудня 2003 року № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Положеннями п. 48 вищезазначеної Постанови закріплено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються.

З огляду на вищевикладене, необхідно зазначити, що позивачем для розміщення об'єкту зовнішньої реклами, рекламного засобу та інформаційної вивіски були отримані необхідні дозволи Київської міської державної адміністрації, копії яких наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим зазначений в оскаржуваному приписі від 04 жовтня 2013 року висновок ІДАБК у місті Києві про здійснення позивачем капітального ремонту фасадів будівлі, після якого така будівля не була прийнята у встановленому законом порядку в експлуатацію.

Щодо висновку ІДАБК у місті Києві про влаштування ТОВ «Інвест-регіон» та використання ним підземних резервуарів для палива без введення їх в експлуатацію, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З Акту № 218 вбачається, що під час приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта АЗС, підземні резервуари для нафтопродуктів в її складі передбачені не були.

Згідно ч. 2 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», визначено, що до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак, зокрема, ті, які згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки.

У статті 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» зазначено, що об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

За таких обставин, підземні резервуари для зберігання палива, які розташовані на АЗС позивача, є об'єктами підвищеної небезпеки.

Приписами п. 14 Правил експлуатації штучних споруд на вулицях і дорогах населених пунктів, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 11 листопада 2005 року № 162, встановлено, що нове будівництво - це зведення нового спорудження без використання залишкового ресурсу.

Положеннями п. 2 Рекомендацій зі страхування ризиків у виробництві, схвалених рішенням науково-технічної ради Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04 лютого 2008 року № 2, що є додатком до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 30 травня 2008 року № 230, закріплено, що споруда - об'ємна, площинна або лінійна наземна, надземна або підземна будівельна система, призначена для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення обладнання, матеріалів та виробів, тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо.

Отже, враховуючи те, що підземні резервуари для зберігання палива є будівельною системою, яка призначена для зберігання та переміщення рідкого продукту, то останні повинні бути прийняті в експлуатацію уповноваженим органом державного архітектурно-будівельного контролю, що представниками сторін під час розгляду справи не заперечувалось.

Повертаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 11 лютого 2015 року звернув увагу на необхідність дослідження при вирішенні даної справи обставин строку закінчення будівництва підземних резервуарів для палива, наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію. В контексті зазначеного, суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності дослідження Позитивного висновку комплексної державної експертизи від 10 серпня 2000 року, на чому наголошував представник ТОВ «Інвест-регіон».

Так, аналізуючи Позитивний висновок комплексної державної експертизи від 10 серпня 2000 року, колегія суддів зазначає, що він стосується виключно проекту автозаправної станції на вул. Братиславській в Ватутінському районі м. Києва, і хоч він містить відомості про підземні резервуари для палива в кількості 5 шт., з його змісту неможливо встановити обставини, необхідність дослідження яких була визначена Вищим адміністративним судом України, зокрема, строк закінчення будівництва підземних резервуарів для палива, або факт їх будівництва взагалі.

У зв'язку з зазначеним, Окружним адміністративним судом міста Києва неодноразово, ухвалою про прийняття справи до провадження від 04 березня 2015 року та в судовому засіданні 17 березня 2015 року, наголошувалось на необхідності надання позивачем документів, зі змісту яких можливо було б встановити строк закінчення будівництва таких резервуарів.

На виконання таких вимог суду та з метою встановлення обставин, визначених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року, позивачем до матеріалів справи було долучено, зокрема, план локалізації і ліквідації аварійних ситуацій і аварій на АЗС № 32 «Альянс-Столиця», розташованій по вул. Братиславській 38 в м. Києві, який за своїм змістом не має жодного відношення до АЗС, яка стала об'єктом перевірки ІДАБК у місті Києві в межах відносин, які досліджуються в даній справі.

Крім того, позивачем було надано суду позитивний висновок експертизи аналізу небезпеки потенційно-небезпечних об'єктів ТОВ «Альянс Холдинг» № 06.04-К та дозвіл на початок виконання роботи підвищеної небезпеки № 667.07.32-50.50.0, яким ТОВ «Альянс Холдинг» дозволяється виконання робіт підвищеної небезпеки в процесі експлуатації, в тому числі, АЗС, розташованої по вул. Братиславській, 48 у Деснянському районі м. Києва. З вказаних документів вбачається, що станом на 21 червня 2007 року (дата проведення експертизи та видачі дозволу), на АЗС знаходились резервуари для нафтопродуктів в кількості 5 шт. загальною ємністю 125 куб.м.

Разом з тим, вказані позитивний висновок експертизи та дозвіл також не містять відомостей, з яких можливо було б встановити строк закінчення будівництва підземних резервуарів для палива.

Інших доказів на підтвердження обставин строку закінчення будівництва таких резервуарів або факту прийняття їх в експлуатацію, позивачем надано не було.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи зазначене, з огляду на підтверджений матеріалами справи факт експлуатації позивачем підземних резервуарів для палива без прийняття їх в експлуатацію та встановлений на рівні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов'язок введення таких об'єктів в експлуатацію, колегія суддів вважає неправомірним використання позивачем у своїй діяльності неприйнятих в експлуатацію підземних резервуарів для зберігання палива.

Щодо висновку ІДАБК у місті Києві про влаштування ТОВ «Інвест-регіон» та використання ним газової заправочної станції введення її в експлуатацію, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2010 році на замовлення позивача на АЗС було побудовано авто газозаправочний пункт. Зазначений факт був підтверджений представниками сторін під час розгляду справи в судовому засіданні.

В якості документу, який би підтверджував прийняття такого авто газозаправочного пункту в експлуатацію, позивачем, ще при розгляді даної адміністративної справи Окружним адміністративним судом міста Києва вперше, було долучено до матеріалів справи копію акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом авто газозаправочного пункту (АГЗП) в м. Київ по вул. Братиславська, 48.

Водночас, до своїх письмових пояснень, які надійшли на адресу суду 23 березня 2015 року, позивачем було додано ще одну копію такого акту.

Оцінюючи зазначені докази, колегія суддів приходить до висновку про їх недопустимість, оскільки позивач стверджує про те, що надані ним копії є копіями одного й того ж документу - акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом авто газозаправочного пункту (АГЗП) в м. Київ по вул. Братиславська, 48. Разом з тим, надані копії мають суттєву відмінність - на одній з них наявна дата документу, з якого знімалась копія (18 жовтня 2010 року), на іншому ж така дата відсутня.

При цьому оригінал зазначеного акту, для його огляду в судовому засіданні, позивачем не наданий був.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на обох копіях такого акту відсутні обов'язкові реквізити, наявність яких передбачена самою формою акту - прізвище, ім'я, по-батькові та підпис уповноваженого представника органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 статті 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності.

Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

Отже, документом, що належним чином посвідчував би прийняття побудованого на АЗС авто газозаправочного пункту в експлуатацію, станом на час закінчення такого будівництва, мав бути виданий органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифікат відповідності, а не акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, як про це зазначає позивач.

Відповідно до ч. 4 статті 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи зазначені обставини та відповідні їм положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку про непідтвердження ТОВ «Інвест-регіон» належними та допустимими доказами факту прийняття побудованого на його замовлення авто газозаправочного пункту в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Окремо суд звертає увагу на те, що одночасно з доводами позивача щодо належного прийняття ним газової заправочної станції в експлуатацію на підставі акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, які були розглянуті вище, ТОВ «Інвест-регіон», зокрема в наданих суду 23 березня 2015 року письмових поясненнях, було висловлено позицію, відповідно до якої, встановлення такої газової заправочної станції не потребує введення її в експлуатацію органами державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки авто газозаправочний пункт є самостійним технічним пристроєм, або інакше, заводським виробом, виготовленим відповідно до технічних умов, а не об'єктом будівництва. А тому, на думку позивача, газова заправочна станція не підпадає під регулювання чинного містобудівного законодавства, в тому числі в частині необхідності прийняття такого об'єкту в експлуатацію.

Аналізуючи такі твердження ТОВ «Інвест-регіон», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Так, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, визначено, що споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Інженерні споруди - це об'ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін.

Виходячи із системного тлумачення зазначених правових положень, колегія суддів приходить до висновку про те, що газозаправні пункти належать до категорії споруд як об'єктів будівництва. Зазначений висновок неодноразово знаходив відображення і в рішеннях Київського апеляційного адміністративного суду, зокрема в ухвалі від 27 листопада 2014 року, прийнятій в межах розгляду справи № 826/12475/14.

Враховуючи встановлені вище обставини належності газозаправних пунктів до категорії споруд, які в свою чергу є об'єктами будівництва, суд вважає, що експлуатація таких інженерних споруд можлива лише після їх прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку, а тому протилежна позиція ТОВ «Інвест-регіон» визнається судом необґрунтованою.

Таким чином, з огляду на підтверджений матеріалами справи факт експлуатації позивачем газової заправочної станції без прийняття її в експлуатацію та встановлений на рівні чинного законодавства обов'язок введення таких об'єктів в експлуатацію, суд вважає неправомірним використання позивачем у своїй діяльності неприйнятої в експлуатацію газової заправочної станції.

Водночас, комплексно оцінюючи позицію позивача щодо протиправного характеру оскаржуваних приписів та постанови, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Згідно п. 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Положеннями п. 19 Порядку № 553 визначено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

Отже, за результатами здійснення перевірки об'єкту державного архітектурно-будівельного контролю, керівник або заступник керівника уповноваженого на здійснення такого контролю органу наділений правом видавати обов'язкові до виконання рішення у формі, зокрема, приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, якими, в тому числі, може бути встановлена заборона на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

З огляду на зазначене, враховуючи встановлені в межах розгляду даної справи обставини експлуатації позивачем газової заправочної станції та підземних резервуарів для палива, що розташовані на АЗС, без прийняття їх в експлуатацію та оскільки оскаржуваний припис від 04 жовтня 2013 року був складений за підписом заступника начальника ІДАБК у місті Києві, колегія суддів вважає його таким, що прийнятий у встановленому законом порядку, а тому необґрунтованими є доводи позивача про його протиправність.

А оскільки визначені у приписі від 04 жовтня 2013 року порушення у сфері містобудування ТОВ «Інвест-регіон» усунуті не були, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується позивачем, ІДАБК у місті Києві також правомірно було складено припис від 11 листопада 2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано позивача усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а саме - виконати вимоги припису від 04 жовтня 2013 року.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Враховуючи встановлене порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудування, суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови № 564/13/7/26-50/2111/02/4 від 21 листопада 2013 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 11 470, 00 грн.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування приписів та постанови - відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя П.В. Вовк

Судді В.М. Данилишин

О.П. Огурцов