Справа № 818/3285/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р. Справа № 818/3285/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Львівської митниці ДФС України, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014р. по справі № 818/3285/14

за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір"

до Львівської митниці ДФС України , Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві

про визнання рішення протиправним, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПВП "Вибір", звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС України та до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в якому просить визнати протиправним рішення Львівської митниці ДФС про відмову оформити і направити на адресу органу Державної казначейської служби України пакет документів на повернення коштів (висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист), оформлене листом № 13-70-52/35-669 від 04.11.2014 р., повернути податки, митні та інші платежі, надмірно сплачені до бюджету, та стягнути з Державного бюджету України надміру сплачені податки, митні та інші платежі в сумі 1357778,42 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 квітня 2014 року Львівською митницею Міндоходів було прийняте рішення про визначення коду товару № КТ-246-2014. Вищезазначене рішення про визначення коду товару постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2014р. у справі № 818/1131/14, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р., визнане протиправним та скасоване. Внаслідок наявності діючого рішення про визначення коду товару в період з 28.04.2014р. по 06.10.2014р., позивач здійснив митне оформлення 36 партій товару за кодом товару який передбачає сплату мита в розмірі 10 % замість 0% мита. Враховуючи, що рішення про визначення коду товару № КТ-246-2014 від 24.04.2014р. було визнане судом протиправним та скасоване, при оформленні вищевказаних 36 партій товару, в період дії скасованого рішення митниці, ПВП "Вибір" надмірно сплатило податки, митні платежі у сумі 1357778,42 грн. 14 жовтня 2014 року ПВП "Вибір" направив на адресу Львівської митниці ДФС України заяву № 471 від 14.10.2014р. про повернення податків митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету. До заяви були надані всі необхідні документи, необхідні для її розгляду. 11 листопада 2014 року ПВП "Вибір" отримало від Львівської митниці ДФС України лист № 13-70-52/35-669 від 04.11.2014р. відповідно до якого позивачу було відмовлено у задоволенні заяв та здійсненні оформлення та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість та мита. ПВП "Вибір" вважає, що Львівська митниця ДФС безпідставно та протиправно відмовилась задовольняти заяву про повернення надмірно сплачених коштів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року адміністративний позов приватного виробничого підприємства "Вибір" до Львівської митниці ДФС України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання рішення протиправним, стягнення коштів - задоволено. Визнано протиправним рішення Львівської митниці ДФС України №13-70-52/35-669 від 04.11.2014 року про відмову приватному виробничому підприємству "Вибір" в оформленні і направленні до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення надмірно сплачених платежів. Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 1357778 грн. 42 коп. Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" 510,28 грн. в рахунок повернення судового збору.

Львівська митниця ДФС України, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що Львівською митницею ДФС було правомірно відмовлено ПВП «Вибір» в задоволенні заяви про повернення сум митних платежів від 14.10.2014 № 471 (вх.№1193/13-70-52 від 22.10.2014).

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення з Державного бюджету надмірно сплачених податків на митні платежі, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 року в частині стягнення з Державного бюджету надмірно сплачених митних платежів та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в частині стягнення з Державного бюджету надмірно сплачених митних платежів. Зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених обов`язкових платежів, оскільки, приймаючи рішення стягнути суму надміру сплачених митних платежів, фактично визначається митна вартість ввезеного товару, чим підміняється митний орган.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС України в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, а саме телефаксом. Стаття 38 КАС України передбачає вручення судової повістки на номер факсу (телефаксу) , що вважається повідомленням належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 24 квітня 2014 року Львівською митницею Міндоходів було прийняте рішення про визначення коду товару № КТ-246-2014.

Вищезазначене рішення про визначення коду товару постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 р. у справі № 818/1131/14, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 р., визнане протиправним та скасоване (а.с.13-20).

Внаслідок наявності діючого рішення про визначення коду товару в період з 28.04.2014р. по 06.10.2014р., позивач здійснив митне оформлення 36 партій товару за кодом товару який передбачає сплату мита в розмірі 10 % замість 0% мита.

Враховуючи, що рішення про визначення коду товару № КТ-246-2014 від 24.04.2014р. було визнане судом протиправним та скасоване, при оформленні вищевказаних 36 партій товару, в період дії скасованого рішення митниці, ПВП "Вибір" надмірно сплатило податки, митні платежі у сумі 1357778,42 грн.

Факт оплати (в тому числі надмірно сплачених платежів) підтверджується платіжним дорученням (сформованим за допомогою програми "Клієнт-Банк") з електронними відмітками банку про проведення оплати, а саме: платіжні доручення № 924 від 25.04.2014р.; № 953 від 30.04.2014р.; № 985 від 07.05.2014р.; № 1011 від 15.05.2014р.; № 1053 від 21.05.2014р.; № 1091 від 29.05.2014р.; № 5017 від 12.06.2014р.; № 5136 від 04.07.2014р.; № 5149 від 10.07.2014р.; № 5202 від 18.07.2014р.; № 5214 від 23.07.2014р.; № 5226 від 29.07.2014р.; № 5272 від 07.08.2014р.; № 5311 від 15.08.2014р.; № 537 від 15.08.2014р.; № 5324 від 22.08.2014р.; № 5325 від 22.08.2014р.; № 5387 від 04.09.2014р.; № 5473 від 17.09.2014р.; № 602 від 17.09.2014р.; № 5499 від 24.09.2014р.; № 54 від 02.10.2014р. (а.с.61-66).

ПВП "Вибір" було направлено на адресу Львівської митниці ДФС України заяву № 471 від 14.10.2014р. про повернення податків митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету (а.с.21-22). До заяви були додані всі необхідні документи, передбачені Податковим кодексом України та Митним кодексом України для даного виду заяв.

З матеріалів справи вбачається, що листом Львівської митниці ДФС України № 13-70-52/35-669 від 04.11.2014р. ПВП "Вибір" було відмовлено у задоволенні заяви та здійсненні оформлення та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість та мита (а.с.23-24).

Суд не погоджується із вказаним рішенням Львівської митниці ДФС України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положення ст. 17 Податкового кодексу України, зокрема, п.п. 17.1.10. п. 17.1., встановлює, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 43 Податкового кодексу України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до даної статті, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Митницею не встановлено підстав нездійснення повернення сум, наявність податкового боргу. Наявність підстав не повернення сум згідно ст. 301 МК України та 43 ПК України митниця відповідачі не обґрунтовують.

Згідно довідок ГФС від 19 січня 2015 р. та 24 березня 2015 р. наданих апеляційному суду податковий борг відсутній.

Платник податків подає заяву на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 1.2 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерством фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 р. №25/44, надміру сплачені митні та інші платежі це сума коштів, що з різних причин внесена понад розмір, установлений законодавством. Згідно п. 3.4 вказаного Порядку, повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за № 1097/14364 (надалі - Порядок № 618).

Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013р. № 882/1188 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (надалі - Порядок № 882/1188).

Положеннями п. 1 розділу ІІІ Порядку № 618 встановлено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (пункт 2 розділу III Порядку № 618).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (пункт 3 розділу III Порядку № 618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України (пункт 4 розділу III Порядку № 618).

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1095/14362 (далі - Реєстр висновків про повернення), Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів (пункт 5 розділу III Порядку № 618).

Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю (пункт 6 розділу III Порядку № 618).

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (пункт 7 розділу III Порядку № 618).

Згідно Порядку № 882/1188, повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу III Порядку №618, в якій зазначаються напрями зарахування коштів, які повертаються. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України (пункт 5 Порядку № 882/1188).

Положеннями абзацу першого пункту 7 Порядку № 882/1188 встановлено, що орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Відповідно до п. 10 Порядку № 882/1188 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Наведені вище норми свідчать про те, що підставою для виплати Державним казначейством України надмірно сплачених позивачем коштів є висновок митного органу про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

У той же час, Львівською митницею ДФС України не вжито жодних передбачених законом дій щодо підготування вищевказаного висновку, а лише надано письмову відмову про відсутність підстав для повернення коштів з Державного бюджету України.

У своїй відмові відповідач посилається на те, що судовими рішеннями (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2014р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р. у справі № 818/1131/14) не зобов'язано здійснити повернення митних платежів. Дані твердження відповідача є неправомірними, оскільки встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту протиправності визначення митної вартості, є достатньою та самостійною підставою для повернення надміру сплачених коштів в поряду визначеному законодавством. Саме в межах такого порядку позивач звернувся з заявою про повернення сум.

Частиною 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Зазначене свідчить про наявність підстав для підготовки відповідачем Висновку про повернення коштів згідно додатку № 1 до Порядку № 882/1188 та інших необхідних документів.

Також, у відмові відповідач зазначив, що ПВП "Вибір" самостійно вирішив застосовувати інший код товару, самостійно розрахував суму митних платежів внаслідок чого підприємство не має право вимагати повернення надмірно сплачених митних та інших платежів.

Дані твердження відповідача суд вважає безпідставними внаслідок наступного.

Відповідно до частини 1 статті 21 Митного кодексу України, за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів і зборів (заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною 2 вказаної статті, консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи надаються митницями за місцем розташування підприємств (за місцем проживання або тимчасового перебування громадян) або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в усній, письмовій або, за бажанням заінтересованої особи, електронній формі у строк, що не перевищує 30 календарних днів, наступних за днем отримання відповідного звернення. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді рішень органів доходів і зборів.

ПВП "Вибір" звернулося до Міністерства доходів і зборів України із зверненням № 163 від 15.05.2014р. щодо надання консультації з митних питань (а.с.67).

В даному зверненні були поставлені в т.ч. наступні питання:

- Чи розповсюджується дія рішення Львівської митниці Міндоходів про визначення коду товару № КТ-246-2014 від 24.04.2014р. на наступні (інші) партії товару за контрактом № 15012013 від 15.01.2013р. між ПВП "Вибір" та Koster Marine Proteins GmbH (Німеччина)?

- Чи має право ПВП "Вибір", при наявності рішення Львівської митниці Міндоходів про визначення коду товару № КТ-246-2014 від 24.04.2014р. на одну партію товару, при поданні документів для митного оформлення інших наступних партій товару за контрактом № 15012013 від 15.01.2013р. між ПВП "Вибір" та Koster Marine Proteins GmbH (Німеччина), зазначати інший код УКТЗЕД товару відмінний від коду УКТЗЕД товару який встановлений в рішенні митного органу?

- Чи розповсюджується дія рішення Львівської митниці Міндоходів про визначення коду товару № КТ-246-2014 від 24.04.2014р. на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які завозяться на митну територію України за іншими договорами (контрактами)?

ПВП "Вибір" отримало консультацію від Міністерства доходів і зборів України листом № 10998/6/99-99-24-02-02-15 від 19.06.2014р. (а.с.68-69), відповідно до якої, митний орган зазначив, що статтею 69 Кодексу визначено, що рішення про визначення коду товару приймається стосовно товару (а не його партії). Згідно ст. 266 Кодексу у разі самостійного декларування товарів декларантом, або уповноваженою ним особою, передбачену Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант, або уповноважена ним особа. Дія рішення митного органу про зміну коду товару розповсюджується на ідентичні, подібні (аналогічні) товари.

Отже, Міністерство доходів і зборів України своєю консультацією фактично підтвердило, що ПВП "Вибір" не має права інші партії товару декларувати за іншим кодом, відмінним від того який визначив.

Таким чином, ПВП "Вибір" здійснював декларування інших партій товару за кодом УКТЗЕД який визначив митний орган і діяти в інший спосіб позивач не мав права і не можна вважати, що ПВП "Вибір" самостійно, на власний розсуд, без вказівки митного органу, визначав більший розмір митних платежів.

Відповідач у запереченні вказує, що однією з причин відмови повернути надмірно сплачені митні платежі стало те, що у заяві про повернення сум митних платежів містилися помилки (неточності) у розрахунку різниці сум митних платежів.

Суд вважає, що дана підстава для відмови у поверненні є безпідставною виходячи з наступного.

Пункт 1 розділу III Порядку № 618 передбачає, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

До заяви додаються:

- аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі;

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Даний перелік обов'язкових відомостей є вичерпним, і всі ці відомості з обов'язковими документами містилися в заяві ПВП "Вибір".

Пункти 2 та 3 розділу III Порядку № 618, встановлює, що заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Твердження відповідача, що ПВП "Вибір" жодним чином не доводить той факт, що товари стосовно яких було винесено рішення про визначення коду товару від 24.04.2014р. № КТ- 246-2014 та оформлені за МД, перелік яких наведений в заяві від 14.10.2014р. № 471 є або ідентичними, або подібними (аналогічними) чи мають схожі характеристики, які є визначальними для класифікації, суд вважає безпідставним, оскільки факт, що дані товари є ідентичними підтверджується всіма сертифікатами якості, ветеринарними сертифікатами, іншими документами які надавалися відповідачу при митному оформленні товару. В даних документах чітко зазначено, що всі параметри товару в повній мірі є ідентичними і не мають розбіжностей. Вказане свідчить, що товар є аналогічним (ідентичним) тому по якому було прийняте скасоване судом рішення.

Крім того постановою Сумського окружного адміністративного суду зобов'язано Львівську митницю Міндоходів (79000, м. Львів, вул., Костюшка, 1, код 38700759) вчинити дії щодо митного оформлення (переоформлення) у звичайному порядку товару, оформленого за тимчасовими деклараціями ІМ 40 ТН № 209120000/2014/806056 від 28.02.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/806319 від 04.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/808535 від 20.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/808536 від 20.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/809180 від 24.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/809192 від 24.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/810010 від 28.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/810292 від 31.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/810296 від 31.03.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/811468 від 07.04.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/811471 від 07.04.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/812839 від 14.04.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/812842 від 14.04.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/813648 від 18.04.2014 р., ІМ 40 ТН № 209120000/2014/813819 від 22.04.2014 р., за кодом УКТЗЕД

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення, заперечення відповідача є необґрунтованими.

Враховуючи, що відповідачем - митним органом необґрунтовано відмовлено позивачу у поверненні надмірно сплачених сум, на отримання яких він має право, способом захисту є стягнення цих сум.

Проте, колегія суддів не погоджується із задоволенням позову Приватного виробничого підприємства "Вибір" в частині стягнення з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 42 коп., виходячи з наступного.

14 жовтня 2014 року ПВП "Вибір" направив на адресу Львівської митниці ДФС України заяву № 471 від 14.10.2014 року про повернення податків митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету у сумі 1 357 778,00 грн. , тоді як суд першої інстанції стягнув з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 1 357 778 грн. 42 коп..

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 42 коп..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 42 коп. з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Щодо посилань Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в своїй апеляційній скарзі на те, що позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених обов`язкових платежів не підлягають задоволенню, оскільки, приймаючи рішення стягнути суму надміру сплачених митних платежів, фактично визначається митна вартість ввезеного товару, чим підміняється митний орган, зазначаючи, що вказана позиція визначена Верховним Судом України від 17.12.2013 року у справі №21-439а13, то колегія судів зазначає наступне.

Дане рішення стосується одночасного скасування рішень митного органу та повернення сум, а в даному випадку позивач звернувся з позовом після визнання рішень митниці неправомірними.

Позиція суду по даній справі узгоджується з позицією Верховного суду України викладеної у Постанові від 12 листопада 2014 по справі № 21-201а14

Необґрунтованими є і доводи, що Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві є не належним відповідачем. Як свідчать платіжні доручення кошти були сплачені саме до цього органу казначейства (на відповідні рахунки). Крім того, стягнення проводиться не з юридичної особи управляння казначейства, а з Державного бюджету. Відповідний орган казначейства, виконує функції органу, якій обслуговує бюджетні кошти (ст. ст. 25,43 Бюджетного кодексу України)

Також колегія суддів вважає необґрунтованим доводи щодо відсутності підстав повернення коштів в наслідок арифметичних помилок позивача. Як вбачається з розрахунку наданому митницею переплата становить 1 357 778,40 грн., а не 1 357 778,42 грн.. З урахуванням того, що в заяві позивач просив повернути 1 357 778,00 грн., наведене не впливає на право позивача отримати суму вказану в заяві.

Дане посилання не стосується спірних правовідносин, оскільки воно стосується одночасного визнання протиправним і скасування рішення про визначення митної вартості та стягнення суми надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014р. по справі № 818/3285/14 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" надмірно сплачені податки та митні платежі в розмірі 42 коп..

В цій частині прийняти нову постанову, якою у позові відмовити.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2014р. по справі № 818/3285/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 06.04.2015 р.