Справа № 453/1470/14а,2а/453/4/15
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 876/1446/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: Адамовського Ю.В.

представника міського голови: Зинкевич Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області, Сколівського міського голови Москаля Володимира Богдановича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та внесення виправлення у трудову книжку,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Сколівської міської ради Львівської області, Сколівського міського голови Москаля В.Б., про визнання протиправним і скасувати розпорядження відповідача Сколівського міського голови № 64 від 08.09.2014 року «Про звільнення спеціаліста міської ради по зв'язках з громадськістю ОСОБА_1.», поновлення позивача на публічній службі на попередньо займаній посаді спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради Львівської області, стягнути з відповідача Сколівської міської ради Львівської області у свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2014 року по 20.01.2015 року включно у розмірі 13523 грн. 08 коп., зобов'язати відповідача Сколівську міську раду Львівської області внести виправлення у належну їй трудову книжку серії НОМЕР_1, заведену 24.06.1990 року, зокрема у записи за № 12, 13, 14, 15 та 16 у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що згаданим розпорядженням її звільнено з роботи з 09.09.2014 року за порушення трудової дисципліни, що виразилося у невиході нею на роботу у період з 11.08.2014 року по 05.09.2014 року без поважних причин, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, так як вона, нібито, була відсутньою на роботі у вказаний період і не подала жодних документів на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці. Зазначає, що викладені обставини не відповідають дійсності через те, що у згаданий вище період вона фізично не могла знаходитись на робочому місці, так як була поновлена на вказаній посаді лише 05.09.2014 року, а до цього, тобто з 27.08.2013 року і до 05.09.2014 року її не допускали до фактичного виконання своїх посадових обов'язків і тому вона у трудових відносинах з Сколівською міською радою Львівської області не перебувала. Поновлення позивача мало відбутись ще 27.08.2013 року на підставі постанови Сколівського районного суду Львівської області, однак фактично така постанова суду залишалася невиконаною аж до 05.09.2014 року з вини роботодавця. Відповідно, якщо вона не перебувала із роботодавцем у фактичних трудових відносинах до 05.09.2014 року, то і не було підстав стверджувати про її прогул з 11.08.2014 року по 05.09.2014 року і з цих підстав розривати безстроковий трудовий договір. Оскільки щодо неї 08.09.2014 року безпідставно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, а 09.09.2014 року її звільнено з роботи без законної на те підстави, то вона повинна бути поновленою на раніше займаній посаді з одночасною виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період з 09.09.2014 року по 20.01.2015 року включно), розмір якого у відповідності до положень Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» складає 13523 грн. 08 коп.. Крім того вказує, що відповідачами грубо порушено порядок ведення трудових книжок, зокрема у її трудовій книжці у записах за № 12, 13, 14, 15, 16 невірно вказано підставу звільнення 01.03.2011 року, помилково вказано одну і ту ж дату звільнення та прийняття на іншу роботу - 01.03.2011 року, наявні підтирання та виправлення, що не може мати місця у трудовій книжці. З огляду на вказане, враховуючи її перебування на публічній службі, вона була змушена звертатись до суду із даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Просила позов задоволити.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано Сколівську міську раду Львівської області внести наступні виправлення у трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, заведену 24.06.1990 року. У запис за № 15 у графі «Відомості про прийняття на роботу, про переведення на іншу роботу та про звільнення (із зазначенням причин і з посиланнями на статтю, пункт закону)» вказати «запис за № 12 недійсний. Поновлено на попередній посаді» у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110. У запис за № 16 у графі «Дата: число, місяць, рік» вказати «09.09.2014» у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що предметом розгляду даної справи є звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради за прогул в період з 11.08.2014 року по 05.09.2014 року.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Проте, жодних доказів на підтвердження того, що позивач до 05.09.2014 року перебував у трудових відносинах із Сколівською міською радою відповідачами не надано.

Частиною 4 ст. 24 КЗпП України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) чітко було передбачено виникнення трудових відносин з моменту фактичного допуску працівника до роботи.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 фактично було допущено до роботи 05.09.2014 року, про що зазначено у трудовій книжці, саме з цієї дати виникли трудові відносини між позивачкою та Сколівською міською радою (а.с.7-зворот).

Щодо актів, складених працівниками Сколівської міської ради щодо відсутності на робочому місці працівника апарату Сколівської міської ради, апеляційний суд зазначає, що на момент їх складання ОСОБА_1 не була працівником апарату Сколівської міської ради.

Також, є безпідставними на думку апеляційного суду посилання Сколівської міської ради на листи ОСОБА_1, в яких вона ніби то відмовлялася приступити до виконання посадових обов'язків, оскільки такі відсутні у матеріалах справи, а в заявах від 28.08.2013 року, 24.01.2014 року, 14.02.2014 року, 24.04.2014 року позивач неодноразово просив допустити її до фактичного виконання посадових обов'язків, проте у такому їй було відмовлено, що й стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання до вчинення дій, після подання якого міський голова 05.09.2014 року змушений був допустити ОСОБА_1 до фактичного виконання посадових обов'язків, про що було внесено запис до трудової книжки позивача, було надано посадову інструкцію та робоче місце.

Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не приділено достатньої уваги що Москаль В.Б., як міський голова, видаючи оскаржуване розпорядження діяв в межах наданих йому повноважень, незважаючи на те, що ОСОБА_1, заявляючи вимогу про визнання протиправним та скасування розпорядження № 64 від 08.09.2014 року «Про звільнення спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради ОСОБА_1» оскаржує вказане розпорядження з приводу причин її звільнення, а не з підстав правомірності щодо видачі такого міським головою.

Проте, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові вірно зазначено, що у разі порушення трудової дисципліни власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, проте, під час судового розгляду Сколівський районним судом не було досліджено чи було дотримано вимог чинного трудового законодавства у разі якщо прогул мав місце.

Також, залишились поза увагою суду і той факт, що вважаючи позивача поновленою на роботі з 04.11.2013 року та систематично складаючи акти щодо її відсутності на роботі, Сколівський міський голова не використав своє право роботодавця, звільнити працівника, який протягом тривалого часу (що обчислюється днями та місяцями) не з'являється на робочому місці, і тільки після 05.09.2014 року, тобто з моменту фактичного допуску до роботи, 08.09.2014 року звільнив ОСОБА_1 із займаної посади.

Апеляційний суд звертає увагу, що при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції посилається на постанову старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зазначаючи при цьому, що така є чинною та не скасована у встановленому порядку, що є неприпустимим, оскільки суду першої інстанції подавались докази цього, що на даний час адміністративна справа про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 40748020 від 12.12.2013 року перебуває в провадженні Львівського апеляційного адміністративного суду, відтак посилання суду на вищевказану постанову суперечить вимогам ст. 72 КАС України, якою передбачено, що не доказуються обставини при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини лише у разі набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у допиті свідків, заявлених ОСОБА_1 під час судового розгляду справи, оскільки, як було зазначено головуючим у судовому засіданні вони разом із ОСОБА_1 є депутатами Сколівської міської ради, а тому суд першої інстанції вважав, що їх свідчення не будуть відповідати фактичним обставинам справ.

Натомість у судовому засіданні було допитано секретаря Сколівської міської ради ОСОБА_9, яка перебуває у родинних відносних з Москалем В.Б. та спеціаліста 1 категорії по комп'ютерному забезпеченню, який одночасно є відповідальним за кадрову роботу, ОСОБА_10

Вказані свідки, будучи особами, що призначаються та звільняться міським головою, відповідно надали пояснення з єдиною метою, а саме допомогти Москалю В.Б. уникнути відповідальності за грубе порушення трудового законодавства, і такі пояснення були прийняті судом першої інстанції, що свідчить про поспішність та упередженість суду першої інстанції.

Також, безпідставним є посилання у судовому рішенні на те, що позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про її не допуск до роботи в період з 04.11.2013 року по 05.09.2014 року, оскільки таке спростовується наступним.

На момент винесення постанови Сколівським районним судом від 27.08.2013 року, якою ОСОБА_1 було поновлено на посаді спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради з 01.03.2011 року, посада спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради була скорочена, а тому з метою виконання рішення суду необхідно було внести зміни до штатного розпису Сколівської міської ради і ввести посаду, яку було скорочено.

Натомість, міським головою м. Сколе були видані розпорядження № 79 від 31.10.2013 року та № 83 від 01.11.2013 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яка не була введена до штатного розпису після її скорочення.

З даними розпорядженнями ОСОБА_1 була ознайомлена лише 22.11.2013 року, про що свідчить її підпис.

Окрім цього в таких не зазначено дату допущення ОСОБА_1 до виконання обов'язків, що також є порушенням нори чинного трудового законодавства. Даний факт встановлений перевіркою територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та не був спростований представниками відповідача під час розгляду даної справи.

Крім того з інформації, наданої прокуратурою Сколівського району 29.07.2014 року вбачається, що станом на 29.07.2014 року позивач у трудових відносинах із Сколівською міською радою не перебуває.

Питання щодо внесення змін до штатного розпису і введення посади спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради було розглянуто на сесії лише 15.04.2014 року, однак фактично ОСОБА_1 не була не допущена до виконання попередніх обов'язків, до трудової книжки не внесений запис про поновлення на роботі, тобто Москаль В.Б. ухилявся від виконання постанови суду, що набрала законної сили та в частині поновлення на роботі підлягала негайному виконанню.

Колегія суддів, наголошує, що постанова Сколівського районного суду Львівської області про поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради прийнята 27.08.2013 року, розпорядження №№79 та 83 видані 31.10.2013 року та 01.11.2013 року, а питання щодо внесення змін до штатного розпису і введення посади спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради було розглянуто лише 15.04.2014 року, що суперечить змісту та сутності поняття «негайне виконання».

Щодо не допуску ОСОБА_1 до роботи з 04.11.2013 року до 05.09.2014 року також свідчить той факт, що 17.07.2014 року позивач звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання до вчинення дій, після чого Москаль В.Б. змушений був допустити її до фактичного виконання посадових обов'язків.

Як підсумок наведеному, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції не приділено достатньої уваги оцінці наявним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2015 року у справі № 453/1470/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області, Сколівського міського голови Москаля Володимира Богдановича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Сколе №64 від 08.09.2014 року «Про звільнення спеціаліста по зв'язках з громадськістю Сколівської міської ради ОСОБА_1».

Зобов'язати Сколівську міську раду поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста по зв'язках з громадськість Сколівської міської ради з 09.09.2014 року.

Зобов'язати Сколівську міську раду нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2014 року по 31.03.2015 року.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 сплачені нею кошти за надання правової допомоги в сумі 2000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На Постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.04.2015 року