Справа № 826/18585/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 квітня 2015 року № 826/18585/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції
провизнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 14 листопада 2014 року № 17228319 про відмову у державній реєстрації обтяжень (припинення) арешт нерухомого майна; та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати припинення обтяження що виникло на підставі Ухвали Подільського районного суду м. Києва, щодо майна ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 25.12.2014 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції.

У судовому засіданні 16.03.2015 р. позивач заявою від 23.01.2015 р. змінив позовні вимоги та просив суд: визнати протиправним та скасувати постанову АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004 якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1; зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.03.2004р. у справі № 2- 51/2004 було затверджено мирову угоду та скасовано арешт накладений ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2003р. Однак, в супереч вимог чинного законодавства заборону на відчуження майна належного позивачу не знято, тому Рішення до ВДВС Подільського районного управління юстиції м. Києва про відмову в знятті арешту від 14.11.2014 року є незаконним та підлягає скасуванню, а ВДВС Подільського районного управління юстиції м. Києва зобов'язана зняти арешт з майна позивача.

Відповідно до частини 1 статті 52 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 22.01.2015 р. у зв'язку зі зміною позовних вимог, за згодою позивача судом було здійснено заміну первинного відповідача - Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві на належного відповідача - Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції.

Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві через службу діловодства було подано заперечення на позов, в яких зазначає, що рішення № 17228319 про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень, а саме: для проведення державної реєстрації обтяження (припинення) арешту нерухомого майна на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1, є прийнятим у відповідності до норм закону. Оскільки, під час проведення державним реєстратором перевірок в реєстрах не було виявлено зареєстрованого обтяження щодо спірної квартири, то і знімати не має чого.

Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції відзиву на позов не надав, представник у судовому засіданні зазначила, що проти позову заперечує посилаючись на те, що прав позивача не порушено, а тому у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. Також відповідач - Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції зазначив, що документи виконавчого провадження під час виконання, якого було внесено запис щодо обтяження майна ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна знищено у зв'язку з їх виконанням та із закінченням строку зберігання.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд в судовому засіданні 16.03.2015року дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2003р. у справі № 2- 1870/2002 було накладено арешт на майно ОСОБА_1, в тому числі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на суму 12 165,11 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.03.2004р. у справі № 2- 51/2004 було затверджено мирову угоду та скасовано арешт накладений ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2003р.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна номер 29528001 від 14.11.2014 р. наданої Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві позивачу - ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий 22.04.1998 р. Шевченківським РУГУ МВС В М. Києві, країна громадянства: АДРЕСА_1) на підставі договору дарування, серія та номер: НОМЕР_3, виданого 21.10.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Щорського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В., на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 квартири, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7022870 від 21.10.2013 р., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного номеру обтяження: 1585411 було зареєстровано тип обтяження: арешт нерухомого майна, 30.10.2004 за № 1585411 реєстратором: Четверта Київська державна нотаріальна контора, 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 2-Д, підстава обтяження Постанова, АК №494452, від 14.12.2004 р., ВДВС Подільського РУЮ на об'єкт обтяження не визначене майно, все майно ОСОБА_1, причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_1, заявник: Четверта Київська державна нотаріальна контора.

Відповідно до номеру запису про обтяження: 2980058, дата перенесення 21.10.2013 р. 17:18:44, номеру запису про обтяження: 2980136 дата перенесення 21.10.2013 р. 17:20:48 - запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено 21.10.2013 р. 17:23:39 на підставі дані перенесені до ДРРПНМ.

Позивач вважає, що факт накладення арешту на все нерухоме майно, що належить позивачу грубо порушує його права та законні інтереси, оскільки арешт накладено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є незаконними та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що станом на 21.10.2013 р. 17:23:39 запис про обтяження: 2980058 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, погашено, однак з наведених записів у реєстрі не вбачається, що запис номеру обтяження: 1585411, яким було зареєстровано арешт нерухомого майна позивача 30.10.2004, має відношення до запису про обтяження: 2980058. Тобто, матеріалами справи не доведено, що запис номеру обтяження: 1585411, яким було зареєстровано арешт нерухомого майна позивача 30.10.2004, скасовано згідно запису 2980058.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено з посилання на докази, що станом на день вирішення спору, обтяження арешт на майно позивача накладений постановою АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004 згідно ухвали суду Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2003 року, знято.

В частині позовних вимог про визнання постанови АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004 протиправною та скасування, суд звертає увагу на наступне.

Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. З цієї ж причини відповідач не має можливості надати копію постанови.

У разі знищення матеріалів виконавчого провадження питання щодо зняття арешту з майна, накладеного під час здійснення виконавчого провадження, може бути вирішено лише у судовому порядку.

Відповідно до статті 15 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі - Порядок).

В пунктах 74,75 вказаного Порядку передбачено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі документів, які підтверджують таке припинення.

Зокрема, відповідно до п. 75 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; 6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Крім того, наявними у справі доказами підтверджується, що у 2004 р. на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції перебував виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 суми 12 165,11 грн. на користь держави. Закінчені виконавчі провадження за 2004 р. знищено згідно акту, у зв'язку з цим отримати детальну інформацію щодо вказаного провадження немає можливості.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано копії постанови АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з тексту якої можна було б встановити підстави та відповідно правомірність накладення арешту на майно позивача.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Оскільки, станом на день вирішення даного спору документи щодо завершеного виконавчого провадження з примусового виконання відносно позивача, знищено у відповідності до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, суд позбавлений можливості встановити правомірність дій чи бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції під час її прийняття, з в'язку з відсутністю доказів.

Враховуючи, що, позивачем не доведено з посилання на докази, що під час прийняття постанови АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, було порушено вимоги чинного законодавства, позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування, в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено з посилання на докази, що станом на день вирішення спору, обтяження арешт на майно позивача накладений постановою АК № 494452 ВДВС Подільського РУЮ від 14.12.2004, знято, отже позовні вимоги в частині зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів під час прийняття постанови АК № 494452 Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції від 14.12.2004р., а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем частково спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, ч. 3, ст. 94, ч. 6 ст. 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, накладений постановою АК № 494452 від 14.12.2004 р.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати у сумі 36,54 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук