Справа № 2-а-2218/1620/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2218/1620/12 Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2010 року позивачі звернулися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області про зобов'язання відповідача здійснювати щомісячну виплату підвищень до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; стягнення з відповідача суму невиплаченої заборгованості за період з 01.01.2006 року по 01.02.2010 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2010 року позов задоволено частково: поновлено пропущений строк; визнано дії неправомірними та зобов'язано відповідача здійснити нарахування та щомісячну виплату недоплаченої пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 червня 2010 року постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2010 року в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_5 як дитині війни підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також зобов'язання цього управління до нарахування і виплати останній недоплаченого підвищення за вказаний період скасовано. Позов ОСОБА_5 про стягнення невиплаченого підвищення пенсії за 2007 рік залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2012 року постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 червня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2012 року позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано нарахувати та виплатити позивачам як дітям війни недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 18 серпня 2009 року по 01 лютого 2010 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2012 року та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачі є пенсіонерами за віком та мають статус дітей війни в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вони мають право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, вказана соціальна допомога позивачам виплачується у значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є всі, передбачені Законом, підстави для задоволення позовних вимог в таких межах.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті позовних вимог, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивачів до суду, нарахування доплати до їх пенсій в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не проводилось. Всупереч положенням вищенаведеної норми права позивачам щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., а також обставин адміністративної справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права в частині визначення періоду захисту порушеного права позивача, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Прикінцеві положення Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон набирає чинності з 1 січня 2006 року.

В подальшому, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак, Законом України від 19 січня 2006 року N 3367-1V "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 (викладеною цим Законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Цей Закон був опублікований 22 березня 2006 року, а тому набрав чинності 2 квітня 2006 року.

Тобто, з 02 квітня 2006 року стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Разом з тим, з аналізу норм чинного на той момент законодавства України, такі умови не настали, тому в задоволенні позову щодо підвищення пенсії за 2006 рік необхідно відмовити.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рн/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив це підвищення пенсії, чим порушив указане право позивачів. Тому правильними є висновок суду першої інстанції про те, що протиправною є бездіяльність відповідача щодо нездійснення підвищення пенсії в період із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Що стосується нарахування підвищення до пенсії за 2008 рік, то Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема підпунктом 2 пунктом 41 Розділу II, були внесені зміни у статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до яких, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані неконституційними положення підпункту 2 пункту 41 Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо змін, унесених до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в їх первинній редакції.

Дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2009 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" не зупинялась.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Рішенням Вищого адміністративного суду України скасовано рішення судів попередніх інстанцій, вказуючи при цьому на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 99 КАС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 18.02.2009 року по 01.02.2010 року, оскільки позивач звернувся до суду 18.02.2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області про перерахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 державної соціальної допомоги як дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому Хмельницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 державну соціальну допомогу як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 18 лютого 2009 року по 01 лютого 2010 року, з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.