Справа № 803/1571/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. Справа № 876/10024/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року у адміністративній справі №803/1571/14 за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання протиправним рішення та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання нечинною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника від 14.07.2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Вважає, що постанова Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника від 14.07.2014 року є протиправною, оскільки 25.10.2013 року позивачем було сплачено штраф у розмірі 3400 грн. в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №1810022 від 25.10.2013 року, тому відповідно державним виконавцем не здійснювалися заходи по його примусовому виконанню.

Сторони в судове засіданні не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. На виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області знаходиться виконавче провадження №39133738 по примусовому виконанню постанови Ягодинської митниці №1120/20500/2013 виданої 03.07.2013 року по стягненню з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400 грн.

14.07.2014 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Марчуком П.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника, згідно якої зобов'язано головного бухгалтера приватного підприємства «Волиньавтомотосервіс» з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_1, після відрахувань податків, проводити утримання в розмірі 20% із заробітної плати/пенсії позивача до повного погашення сум згідно виконавчого документа, а саме 340 грн. виконавчого збору та 30 грн. витрат виконавчого провадження.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивачем добровільно не було виконано постанову у встановлений державним виконавцем строк.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального справа та обставинам справи з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до статті 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями частини 1 статті 17 Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2013 року на адресу Другого відділу ДВС Луцького МУЮ надійшла постанова Ягодинської митниці №1120/20500/2013 від 03.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн.

01.08.2013 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Ягодинської митниці №1120/20500/2013 від 03.07.2013 року про стягнення з позивача штрафу в розмірі 3400 грн. та постановлено боржнику добровільно виконати виконавчий документ у 7-ми денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку.

12.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника, згідно якої головного бухгалтера підприємства «Волиньавтомотосервіс» зобов'язано проводити утримання в розмірі 20% із заробітної плати ОСОБА_1 до повного погашення сум: штрафу - 3 400 грн., згідно виконавчого документу; 340 грн. - виконавчого збору та 30 грн. - витрат на проведення виконавчих дій.

Постанова про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника від 12.05.2014 року була оскаржена позивачем в судовому порядку та постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року в адміністративній справі №803/1019/14 за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування постанови, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Марчука О.П. від 12.05.2014 року ВП №39133738 про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника.

Підставою для скасування постанови старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Марчука О.П. від 12.05.2014 року про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника стало те, щПо позивачем 25.10.2013 року було в повному обсязі сплачено штраф накладений на неї постановою в справах про порушення митних правил №№1120/20500/2013, 1121/20500/2013, 1134/20500/2013 від 03.07.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською квитанцією №1810022 від 25.10.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 28 цього ж Закону передбачено, що в разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2013 року вбачається, що державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Марчуком П.О., постановлено боржнику - ОСОБА_1 добровільно виконати виконавчий документ у 7-ми денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, штраф у розмірі 3 400 грн. в повному обсязі був сплачений позивачем лише 25.10.2013 року, тобто після завершення встановленого державним виконавцем 7-м денного терміну для добровільного виконання постанови.

Доказів сплати штрафу в розмірі 3 400 грн. у визначений державним виконавцем 7-ми денний термін, ні позивачем, ні представником позивача суду не надано.

Крім того, у зв'язку з несплатою у добровільному порядку штрафу в розмірі 3 400 грн., державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 21.11.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що є одним з кроків спрямованих на примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що останнє прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Марчука П.О. про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію боржника від 14.07.2014 року, відповідно до якої зобов'язано головного бухгалтера приватного підприємства «Волиньавтомотосервіс» з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_1, після відрахувань податків, проводити утримання в розмірі 20% із заробітної плати/пенсії позивача до повного погашення сум згідно виконавчого документа, а саме 340 грн. виконавчого збору та 30 грн. витрат виконавчого провадження є підставною та такою, що винесена у спосіб, що передбачений Конституцією, законами та підзаконними актами України, у межах повноважень та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залиши без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року у адміністративній справі №803/1571/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс