Справа № 804/1890/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 р. Справа № 804/1890/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає безпідставним проведення оскаржуваної перевірки, висновки якої є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року до участі у справі в якості свідків було залучено осіб, які на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів ТОВ "Нікс Трейдінг" (код 38926901) - ОСОБА_3, ТОВ "Гранд Ішим" (код 38969270) - ОСОБА_4, ТОВ "Цефей Соут" (код 38969217) - ОСОБА_5, ТОВ "Рунд" (код 38772692) - ОСОБА_6, яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, в задоволенні позову просив відмовити.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На підставі наказу Дніпропетровської ОДПІ від 24.11.2014р. № 831, начальником відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Петровою Н.В., головним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Матірко Н.В. Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів Дніпропетровської області з 26.11.2014р. по 02.12.2014р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійснені фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Нікс Трейдінг" (код 38926901) за лютий, березень, квітень 2014р., ТОВ "Гранд Ішим'' (код 38969270) за тревень, червень 2014р., ТОВ "Цефей Соут" (код 38969217) за червень 2014р., ТОВ «Рунд» (код 38772692) за серпень 2014р. та їх реальності та повноти відображення в обліку.
За результатами перевірки було складено Акт від 09.12.2014р. № 783/17- 03/НОМЕР_1, згідно якому встановлено порушення: п. 44.1 ст. 44 ПК України; ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; п. 198.1 ст. 198 ПК України; п. 198.3 ст. 198 ПК України; пп. 198.6 ст. 198 ПК України.
Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування у ФОП ОСОБА_2 по операціях з придбання товарів та послуг у ТОВ "Нікс Трейдінг" (код 38926901), ТОВ "Гранд Ішим" (код 38969270), ТОВ "Цефей Соут" (код 38969217), ТОВ "Рунд" (код 38772692) у розумінні п. 198.6 п.п. 198.3 ст. 198 ПК України. На порушення п. 198.6 п.п. 198.3 ст. 198 ПК України у ФОН ОСОБА_2 завищено податковий кредит всього на суму 217860,18грн.
29.12.2014р. ФОП ОСОБА_2 подав до Дніпропетровської ОДПІ заперечення до акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 09.12.2014р. № 783/17-03/НОМЕР_1.
23.01.2015р. ФОП ОСОБА_2 отримано відповідь про розгляд заперечення від 12.01.2015р. за вих.№ 312/10/17/17-03-19, якою заперечення залишено без задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо підстав та порядку проведення оскаржуваної перевірки судом встановлено.
Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. 79.1. ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Однак, у зв'язку з наданням не в повному обсязі документального підтвердженя взаємовідносин позивача з іншими контрагентами, відповідачем було призначено проведення невиїзної позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_2
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, а у відповідача були наявні правові підстави для призначення невиїзної позапланової документальної перевірки позивача, передбачені п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 79.2. ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Судом встановлено, що відповідачем було прийнято наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 за № 831 від 24.11.2014р. та складено письмове повідомлення від 24.11.2014р. № 139. Вказаними документами визначено, що перевірка буде розпочата з 26.11.2014р.
Вищевказаний наказ та повідомлення про проведення перевірки відповідач направив на адресу позивача рекомендованим листом із повідомленням про вручення 26.11.2014р., про що свідчить поштовий конверт з відміткою відділення поштового зв'язку, наявний в матеріалах справи.
Таким чином, відповідач розпочав позапланову документальну невиїзну перевірку після надіслання платнику податків наказу про призначення перевірки та повідомлення про проведення перевірки рекомендованим листом із повідомленням про вручення, що не суперечить чинному законодавству.
У зв'язку з викладеним вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Дніпропетровської ОДПІ по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), за результатами якої складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 09.12.2014р. № 783/17- 03/НОМЕР_1.
Стосовно правомірності висновку оскаржуваної перевірки судом встановлено наступне.
02.12.2013 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Нікс Трейдінг» було укладено договір № 15 щодо постачання нафтопродуктів, про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту авто приладів.
На адресу Дніпропетровською ОДПІ від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва надійшов акт від 06.05.2014 р. №1694/14-02-22-01/38926901 щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з ТОВ «Нікс Трейдінг» в лютому 2014року та №110/14-02-22-01/38926901 від 20.06.2014 р. щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з ТОВ «Нікс Трейдінг» в березні- травні 2014 року, згідно яких встановлено, що діяльність ТОВ "Нікс Трейдінг" була направлена на проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з отримання податкової вигоди, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, та не мають реального товарного характеру, а в подальшому і підприємствам-покупцям. Первинні бухгалтерські документи мають ознаки таких, що не відповідають чинному законодавству, а тому податкові накладні, складені та видані з порушенням податкового законодавства України, не можуть вважатися належним доказом на підтвердження правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствами-покупцями.
Постанова набрала законної сили 19.02.2015.

05.05.2014 та 12.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Ішим» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договори № 17 та № 18 відповідно щодо постачання нафтопродукції, про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту авто приладів.

На адресу Дніпропетровської ОДПІ від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва надійшов акт від 23.07.2014 р. №148/14-02-22-01/38969270 щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з ТОВ ТОВ «Гранд Ішим» в травні, червні 2014 року щодо взаємовідносин ФОІ ОСОБА_2 з ТОВ «Гранд Ішим», згідно яких встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Гранд Ішим» має наступні ознаки нереальності здійснення операції, а саме: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарськи операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал; відсутній штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількосі людей, в тому числі за спеціальною освітою; відсутністю транспортних засобів, який необхідний для переміщення товарів, відсутністю складськи приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій); неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні стрйк урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; платник не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташуван офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень.

В ході проведення звірки, не встановлено документи, по яких відбувався би рух товару від продавця (постачальника) до перевізника, до покупця, а також документів, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження ТМЦ не встановлено.

Перевіркою не встановлено документів, що посвідчують походження товарів, що реалізуються, що мають важливе значення при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи вищенаведене, відповідач дійшов висновку, що згідно наявних матеріалів не можливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Гранд Ішим» із контрагентами - постачальниками та контрагентам-покупцями за травень 2014 року.

Таким чином, в ході проведення аналізу встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ «Гранд Ішим» господарських операцій через відсутність у ТОВ «Гранд Ішим» майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі - продажу у відповідних розмірах; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188 Податкового кодер України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями.

Разом з тим, 05 листопада 2014 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 804/15584/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Ішим» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, якою суд постановив задовольнити повністю адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Ішим" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області по проведенню зустрічних звірок Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Ішим", в результаті яких, були складені акти: від 23.07.2014р. № 148/14-02-22-01/38969270 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Гранд Ішим" щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за травень 2014р.; від 04.09.2014р. № 3157/14-02-15-01/38969270 "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Гранд Ішим", за червень-липень 2014р.; від 08.09.2014р. № 173/14-02-22-01/38969270 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Гранд Ішим " щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за червень, липень 2014р. згідно даної постанови судом перевірено первинні документи, що стали підставою для визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, та спростовано висновки податкового органу щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин позивача з контрагентами, а саме: податкові декларації з податку на додану вартість ТОВ «Гранд Ішим» (реєстри виданих та отриманих податкових накладних, квитанції) за період травень - липень 2014р.. видаткові та податкові накладні, договори, акти, рахунки, довіреності, товарно-транспортні накладні щодо здійснення господарських відносин ТОВ «Гранд Ішим.» щодо купівлі/продажу товару (послуг) за травень - липень 2014р., тощо.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕФЕЙ СОУТ» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір поставки №19 від 02.06.2014 року щодо постачання нафто продукції.

На адресу Дніпропетровської ОДПІ від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва надійшов акт від 08.09.2014 р. №174/14-02-22-01/38969217 щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з ТОВ «Цефей Соут» в червні 2014 року, згідно яких встановлено відсутність у ТОВ "ЦЕФЕЙ СОУТ" необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, технічного персоналу у необхідній кількості, власних виробничих активів, власних складських приміщень, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Разом з тим, 04 листопада 2014 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 804/15575/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей Соут» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії винесено постанову (копія надається), якою суд постановив визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області з проведення зустрічних звірок товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей Соут» (), за результатами яких складені Акти: від 07.05.2014 року № 78/14-02-22-01/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за січень-березень 2014 року»; від 23.07.2014 року № 145/14-02-22-01/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за травень 2014 року»; від 08.09.2014 року № 174/14-02-22- 02/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за квітень 2014 року, червень 2014 року, липень 2014 року». Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області щодо коригування показників податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей Соут» () у інформаційній базі даних АІС «Податковий Блок», які були здійснені на підставі актів від 07.05.2014 року № 78/14-02-22-01/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за січень-березень 2014 року»; від 23.07.2014 року № 145/14-02-22-01/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за травень 2014 року»; від 04.09.2014 року № 3158/14-02-15- 01 38969217 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Цефей Соут» код 38969217. за травень - липень 2014 року»; від 08.09.2014 року № 174/14-02-22-02/38969217 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Цефей Соут» () з питань документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків за квітень 2014 року, червень 2014 року, липень 2014 року».

На час прийняття даного рішення у справі, що розглядається, зазначена постанова оскаржується в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді.

Між ТОВ «РУНД» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір поставки №20/08-14 від 20.08.2014 року про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту авто приладів.

В ході проведення перевірки Дніпропетровською ОДПІ було направлено запит на проведення зустрічної звірки до Західної ОДПІ м. Харкова шодо перевірки ТОВ «Рунд» по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 за серпень 2014 року.

Згідно отриманої відповіді (№6062/7/20-33-22-03-12 від 20.11.2014 р.) ТОВ «Рунд» має стан-«8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, свідоцтво платника ПДВ скасовано 17.10.2014 р. Також, згідно аналізу співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту 1С «Податковий блок», встановлено завищення податкового кредиту ТОВ «Рунд» (38772692) за період липень-жовтень 2014 року на суму 109014,0 грн., та заниження податкових зобов'язані на суму 2702421,0 грн.

В результаті проведених заходів, враховуючи той факт, що основний вид діяльності TOВ «Рунд» ( - 46.19 - Діяльність посередників у торгівлі товарамами широкого асортименту) встановлено, що проведення комплексного ТО ФОП ОСОБА_2 у серпні 2014 року можуть мати ознаки «безтоварних», оскільки згідно наявної оперативної інформації та офіційних даних у ТОВ «Рунд» не має основних засобів (автотранспорту земельних ділянок, обладнання, інше) для здійснення господарських операції з надання будь яких послуг у обсягах, що задекларовані, не має достатньої кількості найманих працівників для здійснення відповідної діяльності, а також використовують у своїй діяльності підприємства, що є вірогідними «податковими ямами» та не виконують податкових зобов'язань перед бюджетом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.

Позивач зазначив, що ним було надано до податкового органу наступні документи, що опосередковують спірні взаємовідносини: Договір № 15 від 02.12.2013р., Договір № 16 від 02.12.2013р. з ТОВ "Нікс Трейдінг"; Договір № 17 від 05.05.2014р.. Договір № 18 від 12.05.2014р. з ТОВ "Гранд Ішим"; Договір № 19 від 02.06.2014р. з ТОВ "Цефей Соут"; Договір № 20/08-14 від 20.08.2014р. з ТОВ "Рунд"; Рахунок-фактура № СФ-0000178 від 28.02.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000179 від 28.02.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000266 від 20.03.2014р., Рахунок-фактура № СФ- 0000267 від 26.03.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000394 від 31.03.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000624 від 30.04.2014р. з ТОВ "Нікс Трейдінг"; Рахунок-фактура № СФ-0000111 від 15.05.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000116 від 23.05.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000333 від 18.06.2014р. з ТОВ "Гранд Ішим"; Рахунок-фактура № СФ-0000384 від 18.06.2014р. з ТОВ "Цефей Соут"; Рахунок-фактура № СФ-0000299 від 27.08.2014р., Рахунок-фактура № СФ-0000300 від 29.08.2014р. з ТОВ "Рунд"; Акт надання послуг № ОУ-0000178 від 28.02.2014р., акт надання послуг № ОУ- 0000394 від 31.03.2014р. з ТОВ "Нікс Трейдінг"; Акт надання послуг № ОУ-0000111 від 15.05.2014р., Акт надання послуг № ОУ- 0000333 від 18.06.2014р. з ТОВ "Гранд Ішим"; Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000299 від 27.08.2014р., Акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000300 від 29.08.2014р. з ТОВ "Рунд"; Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000179 від 28.02.2014р., Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000266 від 20.03.2014р., Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000267 від 26.03.2014р., Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000624 від 30.04.2014р. з ТОВ "Нікс Трейдінг"; Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000116 від 23.05.2014р. з ТОВ "Гранд Ішим"; Видаткова (прибуткова) накладна № РН-0000384 від 18.06.2014р. з ТОВ "Цефей Соут"; Банківські виписки за період лютий-вересень 2014р.; Податкова накладна № 109 від 28.02.2014р., Податкова накладна № 110 від 28.02.2014р.. Податкова накладна № 169 від 31.03.2014р., Податкова накладна № 211 від 30.04.2014р. з контрагентом ТОВ "Нікс Трейдінг"; Податкова накладна № 17 від 15.05.2014р., Податкова накладна № 22 від 23.05.2014р., Податкова накладна № 81 від 18.06.2014р. з контрагентом ТОВ "Гранд Ішим"; Податкова накладна № 60 від 18.06.2014р. з ТОВ "Цефей Соут"; Податкова накладна № 169 від 27.08.2014р., Податкова накладна № 170 від 29.08.2014р. З контрагентом ТОВ "Рунд"; ТТН № Бл-28/02 від 28.02.2014р„ ТТН № Бл-20/03 від 20.03.2014р., ТТН № Бл- 26/03 від 26.03.2014р., ТТН №Бл-30/04 від 30.04.2014р. з ТОВ "Нікс Трейдінг"; ТТН № Бл-23/05 від 23.05.2014р. з ТОВ "Гранд Ішим"; ТТН № Бл-18/06 від 18.06.2014р. з ТОВ "Цефей Соут".

Таким чином, позивач стверджує, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 до перевірки надано всі належні документи (рахунки-фактури, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення, акти надання послуг, банківські виписки) в яких визначено зміст операції, їх обсяг/перелік виконаних робіт, вартісні показники, тощо, а тому позивачем підтверджено проведення господарських операцій, а первісними документами передбачена суть, зміст і обсяги наданих послуг.

Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.

Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.

Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).

Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.

Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).

Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

З метою з'ясування реальності оскаржуваних господарських операцій між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року до участі у справі 804/1890/15 в якості свідків було залучено осіб, які на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів ТОВ "Нікс Трейдінг" (код 38926901) - ОСОБА_3, ТОВ "Гранд Ішим" (код 38969270) - ОСОБА_4, ТОВ "Цефей Соут" (код 38969217) - ОСОБА_5, ТОВ "Рунд" (код 38772692) - ОСОБА_6, яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.

Однак в судове засідання дані особи не з'явилися, пояснень щодо предмету спору не надали.

Разом з тим, позивачем було надано письмові пояснення підписані від імені зазначених осіб щодо взаємовідносин в перевіряємий період з ФОП ОСОБА_2

Дані пояснення суд критично оцінює, зокрема не вважає їх належними та допустимими доказами в адміністративній справі на підставі того, що неможливо достовірно ідентифікувати осіб, що надали зазначені пояснення.

Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами обставини реального отримання товарів та послуг від вказаних контрагентів, а отже й правомірність формування податкового кредиту в перевіряємий період.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету України з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4384 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко