Справа № 2а-4408/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 876/15531/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеник Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року у справі за позовом прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року прокурор Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі в сумі 90 256,71 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року позов задоволено повністю. Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до місцевого бюджету м. Львова заборгованість в сумі 90 256,00 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що за відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 90 256,71 грн., яка відповідачем самостійно у встановлені законодавством терміни не сплачена.

Суд першої інстанції посилається на те, що за результатами судового оскарження відповідачем податкових повідомлень форми «Ф» від 02.07.2009 року №, від 25.09.2009 року № та від 10.06.2010 року №, якими позивачу визначені податкові зобов'язання зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 41538 грн. 53 коп., 4728 грн. 88 коп. та 43989 грн. 30 коп., такі протиправними не визнані та не скасовані.

Таким чином, факт наявності спірного боргу відповідача є доведеним, однак, на час постановлення судом рішення залишається непогашеним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що податкові вимоги надсилались їй вже після прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких нараховано податковий борг, з огляду на що повинні були містити загальну суму податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями. Проте, остання податкова вимога від 27.10.2010 року винесена на суму 26723,53 грн., а сума заявлених позовних вимог складає 90256,71 грн. Таким чином, ні перша, ні друга податкові вимоги не містять суму податкового боргу, заявленого до стягнення у позовній заяві.

Також апелянт зазначає, що усі податкові повідомлення-рішення, на основі яких позивачем подано позов про стягнення податкового боргу, були направлені відповідачу до 01.01.2011 року, тобто до набрання чинності Податковим Кодексом України, відповідно до чого на дані правовідносини поширювався шестимісячний строк позовної давності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Львівської міської ради 18.09.2001 року як фізична особа-підприємець.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України (далі - ПКУ) і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення ПКУ регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із положеннями п. 41.1 та п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до приписів пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п.57.3 цієї ж статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як слідує із матеріалів справи, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Львівською міською радою (орендодавець) 13.06.2008 року укладено договір оренди землі, зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК. За вказаним договором в оренду позивачу надано земельну ділянку площею 0,1250 га, у т.ч. під забудовою 0,0727 га у АДРЕСА_1, для обслуговування складських будівель. Орендна плата встановлена в розмірі 36 057,75 грн. в рік.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 допущено заборгованість по сплаті орендної плати за землю з фізичних осіб суму 90 256,71 грн.

Так, державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова, у зв'язку з не проведенням позивачем оплати орендної плати за землю, прийнято податкові повідомлення форми «Ф» від 02.07.2009 року №, від 25.09.2009 року № та від 10.06.2010 року №, якими позивачу визначені податкові зобов'язання зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 41538,53 грн., 4728,88 грн. та 43989,30 грн., разом - 90 256,71 грн.

Також, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи направлення позивачем відповідачу першої податкової вимоги №1/60 від 19.08.2010 р. та другої податкової вимоги №2/78 від 27.10.2010 р.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем до суду. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2011 року у справі №2-а-6286/11/1370, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013 року, відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова про скасування податкових повідомлень від 02.07.2009 року №, від 25.09.2009 року № та від 10.06.2010 року № . Судове рішення у адміністративній справі №2-а-6286/11/1370 набрало законної сили.

Отже, судове рішення у адміністративній справі №2-а-6286/11/1370 встановлює законність податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова від 02.07.2009 року №, від 25.09.2009 року № та від 10.06.2010 року № , які є підставою звернення прокурора в інтересах податкового органу із позовом про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом в сумі 90 256,71 грн.

За змістом ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 цього ж Кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. Право прокурора на звернення до суду з позовними заявами з метою представництва інтересів держави передбачене також статтями 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Встановлено, що будь-яких доказів у підтвердження погашення вищевказаного податкового боргу відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного податкового боргу відповідача в сумі 90 256,71 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно задоволено адміністративний позов прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про його стягнення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2013 року у справі №2а-4408/11/1370 за позовом прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.04.2015 року.