Справа № 2а-39/10/0570
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Циганенко А.І.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року справа №2а-39/10/0570

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Білак С.В., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., секретар судового засідання Святодух О.Б., з участю представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропіллі Бабійчук Т.В., представника Державного підприємства «Добропіллявугілля» Лисак Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Добропіллявугілля» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 2а-39/10/0570 за заявою відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції про затвердження мирової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Заявник відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2010р. по справі №2а-39/10/0570 з Державного підприємства «Добропіллявугілля» стягнуто заборгованість у розмірі 6 406 187.39 грн., яке знаходиться на примусовому виконанні в ДВС Добропільського МРУ юстиції.

Починаючи з листопада 2013р., відповідачем було добровільно частково погашено заборгованість в розмірі 434 317.80 грн. Сторони дійшли згоди щодо погашення залишку заборгованості в розмірі 5 971 869,59 грн. шляхом відстрочення до травня 2018р. та розстрочення на двадцять два місяці. Порядок та строки викладені в мировій угоді, укладеної між сторонами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року заявнику було відмовлено у визнанні мирової угоди, так як вона суперечить закону.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ДП «Добропіллявугілля» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права та прийняти нову ухвалу, якою затвердити мирову угоду від 23.12.2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при ухвалені судового рішення застосував ч.4 ст.2 Закону України «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України».

За приписами вищезазначеного Закону розстрочення заборгованості надається під відсотки, розраховані за період, що починається з дня укладення договору про розстрочення суми заборгованості та закінчується днем погашення розстроченої суми, виходячи з облікової ставки Національного банку України, що діє на час сплати чергового місячного платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

Отже, сторони мають право на укладення мирової угоди та Законом України «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України», на який посилається суд при вирішенні питання щодо затвердження мирової угоди, не забороняється вирішення питання розстрочення та відстрочення через укладення мирової угоди на умовах, узгоджених сторонами.

Закон України «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України» не регулює питання укладення мирової угоди, він регулює питання розстрочення через фонд шляхом укладення договору про розстрочення заборгованості, а не шляхом укладення мирової угоди.

Отже, суд застосував норму матеріального права ч. 4 ст. 2 Закону України «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України», яку в даній ситуації не потрібно застосовувати.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2010 року постановою Донецького окружного адміністративного суду був задоволений адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропіллі до Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ Шахта «Добропільська», а саме з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по страховим внескам за 12 місяців 2009 року в сумі 6406187,39 гривень.

23 грудня 2014 року між сторонами виконавчого провадження: Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Добропіллі та Державним підприємством «Добропіллявугілля» було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.2 мирової угоди, сторони домовилися про те, що виконання зобов'язань розстрочені на 22 місяці в розмірі 5 971869.59 грн. і буде здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів боржником Фонду по банківським реквізитам, які вказані в п.7 цієї Угоди, в розмірах, визначених графіком розстрочки погашення заборгованості, починаючи з травня 2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 262 КАС України суд не визнає мирову угоду або не приймає відмову стягувана від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує чиї - небудь права, свободи або інтереси.

Статтею 1 Закону України від 18 червня 2013 року № 332-УІІ «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України», в редакції Закону України № 77-УІІІ від 28.12.2014 року передбачено, що дія цього Закону поширюється на вугледобувні, шахтовуглебудівні підприємства, шахти, відокремлені підрозділи зазначених підприємств (шахт), що мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами та належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України або є господарськими товариствами, щодо яких Міністерство енергетики та вугільної промисловості України здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави, які є страхувальниками відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та до 1 січня 2011 року перебували на обліку Фонду як платники страхових внесків (далі - державні підприємства вугільної галузі).

За приписами Закону погашення заборгованості здійснюється шляхом розстрочення під відсотки, розраховані за період, що починається з дня укладення договору про розстрочення суми заборгованості та закінчується днем погашення розстроченої суми, виходячи з облікової ставки Національного банку України, що діє на час сплати чергового місячного платежу.

Статтею 5 Закону України «Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування України» внесено зміни до пункту 3 розділу XI "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та до пункту 6 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме суми заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, що утворилася на 1 січня 2011 року, та із сплати штрафних санкцій (пені), нарахованих на суму заборгованості із сплати страхових внесків, підлягають розстроченню у порядку та на умовах, установлених Законом України "Про погашення заборгованості державних підприємств вугільної галузі із сплати страхових внесків та штрафних санкцій (пені) до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України".

Мирова угода містить в собі положення про надання відповідачу розстрочки без відсотків, зокрема, пункт 2.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що мирова угода про закінчення виконавчого провадження, укладена між позивачем та відповідачем 23 грудня 2014 року, суперечить закону, а тому не може бути визнана судом.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Добропіллявугілля» - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року у справі № 2а-39/10/0570 за заявою відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції про затвердження мирової угоди - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 7 квітня 2015 року, в повному обсязі складена 7 квітня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок