Справа № 826/561/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2015 року 16:50 № 826/561/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., при секретарі судового засідання Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1О.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2014 року № та сум нарахованої пені 1 539,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення -рішення є протиправними, оскільки воно прийняте не у відповідність до діючого законодавства, а нарахування пені за невчасну сплату податкових зобов'язань є безпідставним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши сторін та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 21.08.2008 року Солом'янською районною у м. Києві державною адміністрацією (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1.

З 01.01.2012 року позивач перейшов на спрощену систему оподаткування зі ставкою єдиного податку 5% (III група), що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку № 313384 серії А, виписаного 15.05.2012 року.

ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету.

За результатами перевірки було складено акт від 22.10.2014 року № 5148/26-58-17-04-12-, яким встановлено порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку з фізичних осіб, встановлених п.57.1 ст.57 та п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 року № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 17 518,25 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із скаргою до Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві, за результатами розгляду якої податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Позивач, вважаючи висновки викладені в акті перевірки невірними, а податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

В силу положень ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу IV Податкового кодексу України.

Згідно п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Відповідно до п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Нормами п. 295.3 і п. 295.4 ст. 295 ПК України, що кореспондуються з приписами п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу, встановлено, що платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України).

15.07.2014 року ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2 квартал 2014 року, якою задекларовано суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 87 841,82 грн..

На обліковому рахунку ФОП ОСОБА_1 рахувалась переплата в сумі 250,55 грн., що була зарахована у сплату визначеного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09.07.2014 року сплатив єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 87 780,00 грн., однак при цьому вказавши реквізити та розрахунковий рахунок ДПІ в Оболонському районі у м. Києві.

Враховуючи, що у граничні терміни сплати податку кошти на рахунок відповідача не надійшли, ФОП ОСОБА_1 19.08.2014 року було нараховану суму недоїмки у розмірі 87 591,27 грн.

При виявленні помилки у зарахуванні сум єдиного податку, позивачем 07.10.2014 року була сплачена сума 87 780,00 грн. на погашення податкового боргу, що підтверджується копією квитанції наданій до суду. Вказана сума коштів була перерахована з розрахункового рахунку у банку платника податків.

Враховуючи викладене, позивачем було порушено строки сплати єдиного податку на 50 днів, що тягне за собою накладення штрафних санкцій у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.10.2014 року № прийнято в межах та на підставі норм податкового законодавства.

Окрім іншого, приписами п.129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Зокрема, нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до п.129.3.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

В період з 20.08.2014 року по 07.10.2014 року позивачу була нарахована пеня у розмірі 1 539,10 грн..

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, вказана сума пені була сплачена 23.10.2014 року, що свідчить про те, що позивач визнав суму нарахованих контролюючим органом грошових зобов'язань.

Таким чином, відповідач правомірно нарахував пеню на суму податкового боргу за спірний період.

Щодо тверджень позивача про те, що виконане в строк податкове зобов'язання за іншими розрахунковими реквізитами не може бути підставою для застосування відповідальності до платника податків, оскільки не призвело до негативних наслідків щодо надходження коштів, суд зазначає наступне.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань регламентуються ст. 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Виходячи з положень п.43.3 та п.43.4 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику(п. 43.5 ст. 43 ПК України).

Як зазначалось вище, позивач при сплаті єдиного податку за 2 квартал 2014 року помилково вказав реквізити ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, у зв'язку з чим, відповідач не мав змоги встановити вчасність здійснення сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що при виявленні помилки щодо зарахування коштів єдиного податку звернувся до ДПІ в Оболонському районі у м. Києві із письмовою заявою про перерахунок помилково сплачених коштів на свій поточний рахунок в АТ «Фінанси та кредит». При цьому, позивач не заперечує той факт, що не оскаржував дій вказаного податкового органу щодо неналежного виконання обов'язків передбачених податковим законодавством.

Таким чином, позивач замість перерахування коштів на відповідний рахунок податкового органу, у якому обліковується як платник податків, здійснив повернення коштів на свій поточний рахунок в установі банку, що стало причиною для вилучення сплачених сум податку на казначейському рахунку відповідного бюджету, що фактично свідчить про недоїмку зі сплати єдиного податку фізичної особи-підприємця.

Вказані обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що позивач самостійно визнав неналежне виконання свого обов'язку зі сплати грошових зобов'язань, а тому відповідач обґрунтовано прийшов до висновку про притягнення платника податків до відповідальності.

Такі дії позивача призвели до недоїмки у бюджет зі сплати визначеного податку, а тому відповідач обґрунтовано прийшов до висновку про неналежне виконання платником податків свого обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем в позовній заяві обставини не підтверджуються достатніми доказами, які б свідчили про протиправність дій відповідача при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги - не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

У позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій