Справа № 2а-13416/11/1370
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. Справа № 181059/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю прокурора Шимін Н.М., представника третьої особи Шевченко М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року у адміністративній справі №2а-13416/11/1370 за позовом Першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради третя особа Виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали,-

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора м. Львова звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради третя особа Виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 29.09.2011 року №857 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 року №561 (зі змінами)».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2012р. позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 29.09.2011 року №857 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 року №561 (зі змінами)».

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції, є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Посилається на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначає, що Львівська міська рада діяла в межах чинного законодавства і своєї компетенції, оскільки підставою для скасування рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 №561 була його невідповідність постанові Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, прокурор та представник третьої особи, проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Ухвалою Львівської міської ради від 29.09.2011 року №857 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 року №561 (зі змінами)», скасовано рішення виконавчого комітету №561 від 31.05.2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку (зі змінами)». Пунктом 3 ухвали відновлено чинність раніше скасованого виконавчим комітетом рішення виконавчого комітету №1651 від 26.11.2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для мешканців у м. Львові індивідуально по кожному будинку».

25.10.2011 року першим заступником прокурора м. Львова винесено протест на ухвалу Львівської міської ради від 29.09.2011 року №857 «Про скасування рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 року №561 (зі змінами)».

На пленарному засіданні Львівської міської ради від 10.11.2011 року вказаний протест прокурора відхилено.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру», перший заступник прокурора м. Львова набув право на звернення до суду з заявою про скасування ухвали міської ради №857 від 29.09.2011 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскаржене рішення відповідачем винесено протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими,що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 59 цього ж Закону, рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконним в судовому порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що міська рада вправі скасовувати рішення виконавчого комітету ради, якщо таке не відповідає Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень та рішення ради про скасування рішення її виконавчих органів повинно бути обґрунтованим.

Із преамбули оскаржуваної ухвали вбачається, що рішення виконкому від 31.05.2011 року №561 скасовується у зв'язку із його невідповідністю положенням постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій».

Проте, в чому саме полягає невідповідність рішення виконавчого комітету №561 від 31.05.2011 року зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів ні в ухвалі міської ради №857 від 29.09.2011 року, ні в пояснювальній записці, яка повинна була бути підготовлена до проекту ухвали, не зазначено.

Таким чином, не зрозуміло, з яких мотивів виходила Львівська міська рада, скасовуючи рішення виконавчого комітету №561 від 31.05.2011 року.

Окрім цього, на момент прийняття оскаржуваної ухвали порядок встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Однак, при прийнятті оскаржуваної ухвали міською радою застосовано нормативно-правовий акт, який не має відношення до зазначених відносин, оскільки постанова Кабінету Міністрів №529 від 20.05.2009 року із змінами, внесеними постановою №869 від 01.06.2011 року, має назву «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що п. 3 такої відновлено чинність рішення виконавчого комітету №1651 від 26.11.2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для мешканців у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Однак, відновлення чинності раніше скасованих нормативно-правових актів виконавчих органів сільських, селищних, міських рад не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні транспортні та інші послуги.

Відповідно до норм п. 3 ст. 52 цього ж Закону, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах, повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ухвалою міської ради №3704 від 08.07.2010 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», повноваження щодо встановлення у порядку і межах, визначених законодавством України, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надають підприємства та організації комунальної власності міста, покладено на виконавчий комітет Львівської міської ради.

У зв'язку з тим, що обов'язок щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій віднесено до компетенції виконавчого комітету, Львівська міська рада не вправі була приймати рішення щодо відновлення чинності попередніх тарифів.

Відповідно до ст.ст. 11, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», перегляд регуляторного акта здійснюється на підставі аналізу звіту про відстеження результативності цього регуляторного акта; регуляторний акт не може бути прийнятий, якщо відсутній аналіз регуляторного впливу або проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі наявності підстав для перегляду, регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, а у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, - інший орган може приймати рішення про зупинення дії регуляторного акта, визнання його неконституційним, про скасування чи про необхідність залишення цього регуляторного акта без змін або про необхідність його перегляду.

Перегляд рішення виконавчого комітету №561 від 31.05.2011 року відбувся із порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили, про підготовку аналізу звіту про відстеження результативності регуляторного акта, проект регуляторного акта не був оприлюднений, відсутній аналіз регуляторного впливу.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є законним, а натомість вказують на те, що останнє прийняте відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог Конституції та законів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року у адміністративній справі №2а-13416/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 07.04.2015р.