Справа № 809/1075/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/1075/15

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа № 809/1075/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду М.І.Кишинський розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Галицькому районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до підприємства "Луква" Галицького райспоживтовариства про стягнення заборгованості в сумі 6 820,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Галицькому районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до підприємства "Луква" Галицького райспоживтовариства (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 6 820,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Згідно ст.55 Господарського кодексу України, ст. 15 Податкового кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI відповідач є платником податків та інших платежів у встановленому чинним законодавством порядку та у відповідності до ч. 1 ст.4 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску .

Представник позивача в судове засідання не з’явився, проте направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча про час, дату та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чинно. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і належний до задоволення виходячи із наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 3 „Прикінцевих та перехідних положень" Закону визначено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.б Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VІ, відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування визначений статтею 8 Закону №2464.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частими першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону.

Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України ,,ГІро оплату праці"'.

Частиною 3 статті 9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону передбачено, що платники єдиного внеску, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згодно ч.5 ст.9 Закону, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Сплата єдиного внеску згідно з договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзацах четвертому і п'ятому частини першої статті 10 цього Закону (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), та у випадках, передбачених частиною дев'ятою статті 10 цього Закону, в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в уповноваженому банку України.

Згідно ч.6 ст.9 Закону, для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи Державної фіскальної служби України у порядку, за формою і в строки, встановлені органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилають платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідачеві двічі надсилались вимоги 31.01.2015 року від 12.01.2015 року №10-331-17 на суму 4933 грн., 10.02.2015 року - від 05.02.2015 року №Ю-331-17 на суму 6820,40 грн.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена 23 березня 2015 року.