Справа № 310/4997/14-а
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р. справа № 310/4997/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Чередниченко В.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області та ОСОБА_1

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2014 року у справі № 310/4997/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області

про зобов'язання сплатити щорічну допомогу на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії за 2002-2014 роки в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат згідно із ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнення моральної шкоди у сумі 75 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії « 2» осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, але всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив позивачу вищезазначену надбавку до пенсії.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково; позовні вимоги за період з 2002 по 2013 рік залишено без розгляду; зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " в розмірі п'яти заробітних плат, визначених на момент виплати. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Сторони оскаржили дану постанову в апеляційному порядку.

Позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Даний апелянт вважає, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

В свою чергу відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову повністю. Даний апелянт стверджує, що пенсія позивачу виплачується відповідно до розмірів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України. Відповідач з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836, від 12.07.05 № 562 зазначає, що виплату позивачу допомоги на оздоровлення здійснено у 2014р. в розмірі 100,00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу позивача.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС другої категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

На момент здійснення відповідачем відповідних виплат позивачу розміри щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, особам, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, встановлені Законом України № 796-ХІІ в редакції, відновленій згідно з Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, надається одна з них, за вибором особи. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Посилання відповідача на обґрунтування своїх дій, зокрема, на ст.67 Закону України № 796-ХІІ є помилковим, оскільки вказаними нормами визначено повноваження Кабінету Міністрів України підвищувати конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не про можливість даного органу зменшувати розмір доплат відносно встановлених Законом.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, нарахування позивачу одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не обмежує таке право відсутністю фінансування.

Суд також вірно визначився щодо розгляду питання про виплату позивачу моральної шкоди суд, оскільки передбачені вищевказаними нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплати і є відповідним видом відшкодуванням шкоди постраждалій особі.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо застосування по спірних правовідносин строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст.99 КАС України. Така правова позиція підтверджується Вищим адміністративним судом України, про що зазначається в Постанові Пленуму ВАС України від 16.03.2012р. №4.

Із застосуванням строку звернення позивача до суду висновки суду першої інстанції відповідають нормам вищезазначеного законодавства та підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду. Апеляційні скарги задоволенню не підлягають, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області та ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2014 року у справі № 310/4997/14-а залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2014 року у справі № 310/4997/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко

З оригіналом згідно.

Помічник судді: Л.О.Булана