Справа № 818/710/15
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 р. 17:54 Справа №818/710/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представника позивача - Мельник Л.О.,

представника відповідача - Петренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юго-Восток" до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юго-Восток" (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2015 року № про збільшення розміру грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 204 217, 50 грн., у тому числі за основним платежем - 163 374, 00 грн., за штрафними санкціями - 40 843, 50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2015 року № про збільшення розміру грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 61 451, 00 грн., у тому числі за основним платежем - 49 161, 00 грн., за штрафними санкціями - 12 290,00 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 у зв'язку із примиренням сторін провадження у справі закрито в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 26.01.2015 № , щодо збільшення розміру грошового зобов'язання по податку на прибуток на суму 61 451, 00 грн., у тому числі за основним платежем - 49 161, 00 грн., за штрафними санкціями - 12 290, 00 грн., та в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 26.01.2015 № щодо збільшення розміру грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 138 767, 50 грн., у тому числі за основним платежем - 111 014, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 27 753, 50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.01.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Юго-Восток» по податку на додану вартість в сумі 65 450, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 52 360, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 090, 00 грн., на думку відповідача, є завищення позивачем податкового кредиту по ПДВ на суму 52 360, 00 грн. за період 01.07.2014 по 31.07.2014 по господарським операціям з ТОВ «Велтрейд-М» за рахунок того, що підприємством безпідставно віднесено до податкового кредиту суму податку на додану вартість з вартості товару, придбаного у ТОВ «Велтрейд-М», який фактично не постачався.

Позивач вважає, що Сумська ОДПІ помилково дійшла висновку про завищення податкового кредиту, оскільки надані для перевірки первинні документи в повній мірі підтверджують реальність здійснення господарських операцій із вказаним контрагентом. Фактів невідповідності вимогам закону договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Велтрейд-М» податковою інспекцією не наведено.

На переконання позивача, висновки Сумської ОДПІ про не підтвердження реальності господарських операцій з поставки товару від вищевказаного контрагента стосовно реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, відсутності необхідних умов для результатів господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів є хибними, такими, що не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення податкових зобов'язань позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити його задоволенні, у письмовому запереченні, поданому до суду зазначив, що реальність проведених господарських операцій між TOB "Юго-Восток» та ТОВ «Велтрейд-М» за період 01.07.2014 по 31.07.2014 не підтверджується у зв'язку з тим, що позивач не надав до перевірки первинних документів на підтвердження наявних основних фондів для проведення господарської діяльності підприємства; довіреностей, журналів реєстрації довіреностей; товарно-транспортних накладних; договорів оренди основних засобів; сертифікатів якості придбаного товару; підтверджуючих документів, щодо наявних трудових ресурсів, що фізично могли б виконати роботи по менеджменту, (пошуку контрагентів покупців та постачальників), по перевезенню, навантаженню, розвантаженню, зберіганню товару; цивільних угод та договорів сумісництва, інших угод щодо найму фізичних осіб на виконання господарської діяльності підприємства; актів виконаних робіт про надання послуг із зберігання, розвантаження-навантаження товару, перевезення.

На думку відповідача, ТОВ "Юго-Восток" не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

Відповідач вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Юго-Восток" порушено пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, абзацу а) п. 198. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податку по деклараціям з ПДВ у липні 2014 року в сумі 52 360, 00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

З 18.12.2014 по 24.12.2014 посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Юго-Восток" з питань формування податкового кредиту за період 01.05.2013 по 31.05.2013 по господарським операціям з ТОВ «Форта-Ком», за період з 01.07.2013 по 30.09.2013 по господарським операціям з ТОВ «Велстар-Ф», за період 01.02.2014 - 31.03.2014 по господарським операціям з ТОВ НВФ «Персона», за період 01.07.2014 по 31.07.2014 по господарським операціям з ТОВ «Велтрейд-М», правомірності визначення ТОВ "Юго-Восток" об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства за 2013 рік по господарським операціям з ТОВ "Велстар-Ф", ТОВ "Форта-Ком", за результатами якої складено акт від 31.12.2014 № 569/22/32015531 (а.с. 19-81, т. 1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, абзацу а) п. 198. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податку по деклараціям з ПДВ у липні 2014 року в сумі 52 360, 00 грн.

На підставі акту перевірки від 31.12.2014 № 569/22/32015531 Сумською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015 № про збільшення розміру грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 204 217, 50 грн., у тому числі за основним платежем - 163 374, 00 грн., за штрафними санкціями - 40 843, 50 грн. (а.с. 83, т. 1).

Підставою для збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Юго-Восток» по податку на додану вартість в сумі 65 450, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 52 360, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 090, 00 грн., стало завищення позивачем податкового кредиту по ПДВ на суму 52 360, 00 грн. за період 01.07.2014 по 31.07.2014 по господарським операціям з ТОВ «Велтрейд-М», які відповідач вважає нереальними.

Не погоджуючись із вказаним висновком Сумської ОДПІ, суд виходить з наступного.

02.04.2014 між позивачем та ТОВ «Велтрейд-М» укладено договір купівлі-продажу № 02/04, згідно із умовами якого позивач придбавав у ТОВ «Велтрейд-М» цеглу (а.с. 90-91, т. 1).

На підтвердження реальності виконання умов вказаного договору позивачем надано накладні: від 15.07.2014 № РН-0000237, від 11.07.2014 № РН-0000171, від 08.07.2014 № РН-0000116, від 04.07.2014 № РН-0000079, від 01.07.2014 № РН-0000009 (а.с. 113-117, т. 1); податкові накладні: від 15.07.2014 № 237, від 11.07.2014 № 171, від 08.07.2014 № 116, від 04.07.2014 № 79, від 01.07.2014 № 9 (а.с. 135-139, т. 1).

Оплата за придбаний товар здійснена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями: № 51 від 09.04.2014 , № 52 від 09.04.2014, № 53 від 09.04.2014, № 54 від 09.04.2014, № 55 від 09.04.2014, № 80 від 18.06.2014, № 88 від 10.07.2014, № 89 від 10.07.2014, № 94 від 21.07.2014, № 95 від 21.07.2014, № 96 від 21.07.2014, № 97 від 21.07.2014 (а.с. 172-184, т. 1).

На підтвердження наявності у ТОВ "Юго-Восток" приміщень для зберігання товару (цегли), придбаного у ТОВ «Велтрейд-М», позивачем надано договір оренди площадки під складування цегли та договір оренди нежилого приміщення, укладені з ТОВ "Лебединський Райагробуд" (а.с. 92-93, 94-95, т. 1).

В подальшому, товар, придбаний у ТОВ «Велтрейд-М», був використаний позивачем у власній господарській діяльності, а саме реалізований ТОВ "ВКП "Нотехс", що підтверджується договором від 12.05.2014 № 01 (а.с. 233-235, т. 1), специфікаціями до нього (а.с. 236-241, т. 1), накладними (а.с. 242-250, т. 1, а.с. 1-24, т. 2), платіжними дорученнями (а.с. 25-37, т. 2).

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи договору, податковим накладним та іншим первинним документам, якими позивач доводить перед судом реальність здійснення господарських операцій, суд, досліджуючи їх, встановлює наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

У ході розгляду справи судом встановлено, що жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином податковим органом ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не має.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується на висновках акту про відсутність у позивача майна та інших матеріальних цінностей, відсутність трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, основних засобів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, внаслідок чого не підтверджується реальність господарських відносин з ТОВ «Велтрейд-М», а також та на висновках акту про відсутність товарно-транспортних накладних і документів, які підтверджують якість продукції.

Втім, з цьому приводу суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не надано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Щодо посилання відповідача на відсутність первинних документів, що підтверджують транспортування продукції, як на доведення безтоварності господарських відносин між позивачем та його контрагентом, суд зазначає, що відсутність документів на транспортне перевезення умовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського ліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше трьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною ладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Стосовно посилання відповідача на відсутність документів, які підтверджують якість продукції, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 75.1.2 Податкового Кодексу України визначений вичерпний перелік категорій документів, що можуть бути предметом вивчення під час документальної планової перевірки та які платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі (п. 85.2 Податкового Кодексу України). До їх числа віднесені податкові декларації (розрахунки), фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків.

Згідно із п. 44.1 Податкового Кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Технічна документація на продукцію та документи про сертифікацію не можуть бути віднесені до категорії первинних та інших, визначених чинним законодавством документів, що повинні використовуватися в бухгалтерському та податковому обліку підприємства для нарахування податкових зобов'язань. Тому, відповідно, платник податку не повинен забезпечувати їх зберігання протягом терміну, передбаченого п. 44.3 Податкового Кодексу України.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд вважає, вказана документація не може бути предметом дослідження та контролю під час її проведення, а, отже її відсутність не свідчить про нереальність господарських операцій.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на безтоварність вказаних господарських операцій, оскільки матеріали справи містять податкові накладні, надані позивачу його контрагентом, видаткові накладні, а відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо анулювання свідоцтва платника ПДВ контрагента позивача чи на інші підстави, які б свідчили про безтоварність операцій.

Тому, суд приходить до висновку про неправомірність посилань відповідача, викладених в акті перевірки щодо безтоварності правочинів в частині посилань на відсутність намірів сторін договорів щодо настання реальних наслідків.

Отже, вказані докази свідчать про реальність виконання господарських операцій, а також про фактичне отримання позивачем товару від ТОВ «Велтрейд-М» та відображення здійснених господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "Юго-Восток".

Що стосується правомірності включення податку на додану вартість за договором купівлі-продажу до складу податкового кредиту, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, право на податковий кредит виникає в момент здійснення однієї з двох подій, які визначені вищевказаною нормою Податкового кодексу України, а підставою для нарахування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно із п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України регулює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до положень пунктів 200.1, 200.2, 200.3 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до вказаних норм закону, ТОВ "Юго-Восток" до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товару, придбаного у ТОВ «Велтрейд-М», що фактично поставлявся за господарськими операціями, які мали реальний характер.

Враховуючи викладене, податок на додану вартість по вказаним господарським операціям фактично був сплачений позивачем постачальникам товарів і підтверджений належним чином оформленими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 26.01.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Юго-Восток» по податку на додану вартість в сумі 65 450, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 52 360, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 090, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юго-Восток" до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 26.01.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання ТОВ «Юго-Восток» по податку на додану вартість в сумі 65 450, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 52 360, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 090, 00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений та підписаний 03.04.2015.