Справа № 826/8523/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8523/14 Головуючий у 1-й інстанції: Соколова О.А. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 11.06.2012 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.04.2013 №;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01001, м. Київ, вул. Терещенківська 11-а) на його користь суму безпідставно сплачених податкових зобов'язань у розмірі 14470,54 грн., що були сплачені згідно податкових повідомлень-рішень від 11.06.2012 № та від 01.04.2013 №;

- стягнути з Державного бюджету України на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач в особі Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ОСОБА_2 сум безпідставно сплачених податкових зобов'язань в загальному розмірі 14470,54 грн., що були сплачені згідно податкових повідомлень-рішень від 11.06.2012 № та від 01.04.2013 №, та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 набув право власності на об'єкти нерухомого майна, а саме:

- 1/2 частину нежитлового приміщення багатоквартирному будинку в розмірі 101,20 кв.м. за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1,

- 1/2 частину нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку в розмірі 164,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2

- 1/2 частину нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку в розмірі 38,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3

Право власності позивача на вищезазначені об'єкти нерухомості підтверджується договором дарування частини нежитлового приміщення від 20.04.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко В.М. за №2659, а також витягом з Державного реєстру правочинів від 20.04.2005 №913828, договором дарування частини нежитлового приміщення від 25.05.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко В.М. за №3546 та витягом з Державного реєстру правочинів від 27.05.2005 №1046614, договором дарування частин нежитлового приміщення від 27.05.2005, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко В.М. за №1814, а також витягом з Державного реєстру правочинів від 27.05.2005 №1046110.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 11.06.2012 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на землю з фізичних осіб на загальну суму 6970,54 грн.,

- від 01.04.2013 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на землю з фізичних осіб на загальну суму 6970,54 грн.

Позивач заперечуючи законність вищевказаних податкових повідомлень-рішень відповідача звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольнячи позов в частині вимог про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень рішень Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не було надано належних та обґрунтованих доказів того, що позивач набув статус власника або землекористувача спірних земельних ділянок під багатоквартирними жилими будинками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, а також не надано доказів належності позивачу на праві власності чи на праві користування вказаних земельних ділянок, або ж виділення їх в якості прибудинкової території.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положення ч. 1 ст. 195 КАС України, де передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції апелянтом оскаржується лише в частині задоволення позову про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ОСОБА_2 сум безпідставно сплачених податкових зобов'язань в загальному розмірі 14470,54 грн., що були сплачені згідно податкових повідомлень-рішень від 11.06.2012 № і від 01.04.2013 №, колегія суддів не знаходить підстав для перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року в частині, яка не оскаржується апелянтом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

З 1 січня 2011 року введено в дію Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.43.6 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Пунктом 3 розділу 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, (надалі - Порядку) передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

В силу пункту 5 розділу 1 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до п.10 р.1 Порядку, заява та/або подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

Підпунктом 41.1.1 пункту 4.1 Покаткового кодексу України визначено, що контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Згідно до п.1. р.2 Порядку, операції з повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів здійснюють органи Казначейства.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів.

Частиною 1 пунктом 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 45), встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Разом з тим, слід зауважити, що 21.01.2011 року набрав чинності наказ Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 21.12.2010 N 974/1597/499 "Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за N 1386/18681.

Даним Порядком, що був розроблений на виконання статті 43 Податкового кодексу України, частини другої статті 45, частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України, нормативно врегульовано взаємовідносини органів державної податкової служби України, місцевих фінансових органів та органів державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - переплати) та інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють органи державної податкової служби України. Крім того, цим Порядком передбачено механізм повернення переплати фізичним особам, що не мають рахунка в установах банків, готівкою, а також повернення надміру утриманої (сплаченої) суми податку на доходи фізичних осіб.

У разі звернення платника податку до органу ДПС з заявою про повернення переплати, обов'язковою умовою для здійснення такого повернення на поточний рахунок платника у відповідному банку є відсутність у платника податкового боргу. Тобто, у разі наявності у платника податкового боргу повернення переплати проводиться лише після повного погашення податкового боргу платником податків.

Оскільки суд першої інстанції задовольнив даний позов в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 11.06.2012 № та від 01.04.2013 № та враховуючи відсутність доказів оскарження судового рішення в цій частині вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ОСОБА_2 сум безпідставно сплачених податкових зобов'язань в загальному розмірі 14 470,54 грн., що були сплачені згідно податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві від 11.06.2012 № та від 01.04.2013 №, у зв'язку з відсутністю податкового боргу з податку на землю з фізичних осіб за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.

Таким чином, апелянтом не було надано доказів на підтвердження заявлених ним вимог, а тому доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.