Справа № 819/2726/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 876/2357/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2013 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю (інспекція ДАБК) у Тернопільській області за № 126 від 08.11.2013 року.

Постановою від 21 січня 2014 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, інспекція ДАБК у Тернопільській області подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ті обставини, що саме матеріалами перевірки підтверджено відсутність у позивача права на виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень під заклад громадського харчування. Даний факт підтверджується матеріалами перевірки, наданими ФОП ОСОБА_1 письмовими поясненнями у протоколі та відсутності будь-яких зауважень із сторони порушника.

Крім того, суд першої інстанції не навів жодного доводу на підтвердження незаконності оскарженої позивачем постанови. Суд не вказав які норми чинного законодавства порушено під час проведення перевірки, оформлення її результатів, не навів у чому полягає незаконність винесення самої постанови, не зазначається які норми чинного законодавства інспекцією порушено під час розгляду справи про вчинене правопорушення.

З огляду на викладене відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 07.10.2013 року до інспекції ДАБК в Тернопільській області надійшло звернення від управління містобудування та архітектури Тернопільської ОДА з проханням перевірити правомірність проведення робіт із реконструкції приміщень під заклад громадського харчування ,,ІНФОРМАЦІЯ_1" у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 і при необхідності вжити відповідних заходів (а. с. 22).

На підставі направлення за № 1238 від 15.10.2013 р. посадові особи інспекції ДАБК в Тернопільській області 21.10.2013 р. в присутності ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 провели позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої складено відповідний акт від 21.10.2013 р. (а. с. 24).

В акті зафіксовано, що ОСОБА_2 провів реконструкцію власних нежитлових приміщень під магазин промислових товарів за адресою по АДРЕСА_1 (сертифікат відповідності № ТП 00521, виданий інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області від 09 лютого 2011 року). Дане приміщення ОСОБА_2 згідно договору № 1 від 04.04.2013 року передав в оренду ФОП ОСОБА_3. 07.06.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір суборенди. Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 провів реконструкцію даного приміщення, а саме, змінив його цільове призначення. Згідно сертифікату відповідності це магазин промислових товарів, а фактично заклад громадського харчування, в якому встановлено харчове спецобладнання, внесено зміни у фасад будинку, чим порушено охоронний договір на пам'ятці культурної спадщини житлово-торгового будинку.

На підставі акту перевірки інспекція ДАБК в Тернопільській області 30.10.2013 року винесла припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивачу поставлено вимогу про зупинення експлуатації закладу громадського харчування по АДРЕСА_1 та приведення даного приміщення у відповідність до попереднього стану(а.с. 11).

Також інспекція ДАБК в Тернопільській області 30.10.2013 року склала протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 експлуатується реконструйоване приміщення під заклад громадського харчування за адресою АДРЕСА_1 без прийняття об'єкта в експлуатацію. Вказаний об'єкт у відповідності до додатку ,,М" ДБН А.2.2-3-2012 ,,Склад та зміст проектної документації на будівництво" відноситься до IV категорії складності об'єкта будівництва (а. с. 8-9).

За наслідками розгляду протоколу т.в.о. начальника інспекції ДАБК в Тернопільській області 08 листопада 2013 року виніс постанову за № 126, якою за порушення ст. 39 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 ,,Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", відповідальність за які передбачена абз. 5 п.6 ч.2 ст. 2 Закону України ,,Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", наклав на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф в сумі 424390,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав, а суд не встановив будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивачем здійснювались у вказаному приміщенні будь-які будівельні роботи (з реконструкції даного приміщення), спрямовані на зміну його функціонального призначення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Так, в силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписи ст.7 Закону України ,,Про архітектурну діяльність" передбачають порядок розроблення та затвердження проекту об'єкта архітектури.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України ,, Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 28 Закону України ,, Про архітектурну діяльність" власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані, зокрема, отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури; у разі необхідності внесення змін до об'ємно-просторових, планувальних та інших рішень об'єкта архітектури розробляти відповідну проектну документацію, затверджувати її та проводити будівельні роботи в установленому законодавством порядку; зберігати комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, та паспорт об'єкта, та передавати цю документацію новому власнику.

Статтею 39 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 2).

Забороняється експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію (частина 8).

За змістом абз. 2 п.1, абз.1 п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок №461), будівельні роботи це - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Пунктом 12 Порядок №461 визначено, що експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Визначення поняття реконструкції дано у пункті 3.10. ,,Склад та зміст проектної документації на будівництво" ДБН Б.2.2-3-2012, згідно якого реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо).

На підставі викладеного апеляційний суд визнає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що право на переведення, реконструкцію житлових та нежитлових приміщень (будинків, будівель, споруд, квартир), в тому числі зі зміною їх функціонального призначення (використання) мають юридичні особи, фізичні особи - підприємці та громадяни, які є власниками таких приміщень.

Зазначені вище нормативно-правові акти дають право виконання таких робіт власникам та користувачам об'єктів архітектури (ст. 28 Закону України ,, Про архітектурну діяльність"). Суд першої інстанції не навів конкретного нормативного акту, який містив би вимоги щодо наявності права на виконання будівельних робіт лише у власників приміщень.

Згідно Сертифікату відповідності № ТП000521, виданого 09 лютого 2011 року інспекцією ДАБК в Тернопільській області, підвальне нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, прийняте в експлуатацію після його реконструкції як приміщення магазину промислових товарів (а. с. 27).

Відповідно до договору оренди за № 1 від 04.04.2013 року зазначене приміщення ФОП ОСОБА_2 передав в оренду ФОП ОСОБА_3, а відповідно до договору суборенди від 07 червня 2013 року зазначене приміщення ФОП ОСОБА_3 передала в суборенду ФОП ОСОБА_1 ( а. с. 25,26).

В акті перевірки від 21.10.2013 року зафіксовано, що саме ФОП ОСОБА_1 провів реконструкцію даного приміщення (його цільове призначення), встановив харчове спецобладнання, вніс зміни у фасад будинку, чим порушив охоронний договір на пам'ятці культурної спадщини житлово-торгового будинку.

ФОП ОСОБА_1 власноручно підписав акт перевірки від 21.10.2013 року та протокол від 30.10.2013 року без зауважень, що свідчить про його згоду з викладеними в них фактами.

За таких обставин апеляційний суд дійшов переконання, що висновки суду першої інстанції про відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту, що саме позивач провів реконструкцію чи втручання в елементи будівельних конструкцій приміщення з метою зміни його функціонального призначення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Пояснення позивача, які взяв до уваги суду першої інстанції, про те, що приміщення не було передано йому у визначений договором спосіб та ним не використовувалось як заклад громадського харчування, апеляційний суд визнає безпідставними, позаяк в приміщенні на час перевірки було наявне харчове спецобладнання, вивіска ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", були внесені зміни у фасад будинку.

Дані обставини свідчать про використання позивачем приміщення з проведенням його реконструкції із зміною функціонального призначення без відповідного дозволу.

Відповідно до абз.5 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України від 14.10.1994року № 208/94-ВР ,,Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів IV категорії складності - у розмірі трьохсот сімдесяти мінімальних заробітних плат.

Враховуючи наведене апеляційний суд визнає правомірним застосування до позивача штрафу в сумі 424390,00 грн. саме за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, на якому проведена реконструкція із зміною функціонального призначення без відповідних дозвільних документів.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.195, 197, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області задовольнити, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року у справі № 819/2726/13-а - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов