Справа № 813/296/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року № 813/296/15

зал судових засідань № 8

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: Міклюш Т.Р., Строкун О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2619, рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938 та вимогу про сплату боргу від 10.12.2014 року №Ф-/2937.

Ухвалою суду від 23.03.2015 року закрито провадження у справі в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2620.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення прийнято відповідачем на підставі помилкових і необґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки від 17.10.2014 року. Зазначив, що долучені до матеріалів справи документи повністю спростовують висновки податкового органу, а тому прийняті податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідач заперечив позов повністю з підстав, викладених у письмовому запереченні б/н, б/д. Зазначив, що позивач включив до витрат в деклараціях про майновий стан та доходи за 2012 р. вартість купленого палива, що не підтверджено первинними документами, тобто в Книзі обліку та витрат в гр.4, гр.5, не надано до перевірки чеки в порушення вимог п.177.2 ст. 177 ПК України. Також не встановлено подання уточнюючих декларацій про майновий стан та доходи за 2012-2013рр.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити з підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченні на адміністративний позов, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.04.2006р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бродовському районі Львівської області з 10.04.2006р. за №2578

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2.

Буською ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області відповідно до наказу №266 від 15.09.2014р., направлення від 29.09.2014р. №171/17-00 проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_5 вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено акт № 13-14-17-10/НОМЕР_1 від 17.10.2014р. (далі - Акт).

Актом встановлено порушення:

- пп. 14.1.156 п.14.1 ст.14, п.163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1 ст.177, п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України в частині заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012р. в сумі 125,00 грн., 2013р. - 2209,76 грн.;

- п.3 ст.9. п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) в частині заниження єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті, за 2012р. в сумі 289,17 грн., та за 2013р. в сумі 5111,91 грн.;

- п.199.1 ст.199. п.198.4, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України в частині заниження податку на додану вартість за квітень 2012р. в сумі 490,00 грн., травень 2012р. в сумі 526 грн., жовтень 2012р. в сумі 357 грн., листопад 2012р. в сумі 163 грн., січень 2013р. в сумі 1168 грн., вересень 2013р. в сумі 137 грн., жовтень 2013р. в сумі 222 грн., листопад 2013р. в сумі 980 грн.

Не погодившись з висновками акту позивач подав заперечення на акт від 23.10.2014р. №23/10-1, яке було залишено без задоволення, висновки акту без змін.

На підставі Акту перевірки податковий орган прийняв:

- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2619, яким донараховано сплату податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3502,14 грн., в т.ч. 2334,76 грн. основного платежу, 1167,38 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у адміністративному порядку, подавши первинну скаргу. Рішенням ДФС у Львівській області від 04.12.2014 р. відмовлено в задоволенні скарги.

На підставі вказаного рішення позивачу направлено Рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938 та вимогу про сплату боргу від 10.12.2014 року №Ф-/2937

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Статтею 138 ПК України визначено склад витрат та порядок їх визнання, так, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п.п. 138.2, 138.11 цієї статті, п.п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст.ст. 142, 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат. п. 138.4. вказаної статті визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Щодо оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності ПК України містить наступні нормативні положення.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Щодо заниження загального оподаткованого доходу за 2012р. в сумі 833,33 грн. в результаті включення витрат в Книзі обліку доходів і витрат фіскального чеку №2350 від 22.03.2014. і не пред'явлення його на перевірку, суд встановив, що витрати на вказану суму підтверджуються витратами по сплаті авансових платежів по єдиному соціальному внеску за 2012р.

В акті перевірки зазначено, що позивачем включено до складу витрат у 2013 р. закуплене паливо, що не використовувалось у господарській діяльності на суму 14731,73 грн. Перевіркою встановлено що 630 л. пального не використано при наданні транспортних послуг, що призвело до завищення витрат на суму 5670 грн. Згідно шляхових листів за 2013р. кількість використаного палива - 28513,91 л., а згідно чеків включено до витрат 29848,14 л., тобто завищено витрат на суму 12008,07 грн.

В судовому засіданні позивач надав пояснення щодо різниці між залишком на кінець рейсу 08.10.2013р. та залишком на початок рейсу 04.11.2013р., вказавши що така розбіжність виникла внаслідок того, що ФОП ОСОБА_5 при заповненні шляхового листа помилково переніс дані з колонки 4 (Кількість літрів при виїзді), тобто замість суми 922 л. записав 292 л., що призвело до помилкового висновку ревізора.

Після виправлень шляховий лист містить такі дані: залишок при виїзді 922 л., заправлені 2018,9 л., використано - 1710 л., залишок при поверненні 1230,9 л.

Щодо висновку податкового органу стосовно різниці між кількістю палива, використаного згідно шляхових листів за 2013р. та кількістю палива, записаного у Книзі обліку доходів і витрат за 2013 р. в розмірі 1334,23 л. то такий на думку суду є не підтверджений, оскільки у матеріалах справи містяться усі копії шляхових листів за 2013р., які підтверджують кількість витраченого палива у розмірі 29594 л. та копії книги обліку доходів і витрат, в якому міститься запис про включення дизпалива у кількості 230,29 л. за 2012р. як частини витрат по рейсу у 2012р. та оплаченому у 2013р.

Щодо організаційно-правових засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції від 08 липня 2010 року.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пункт 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», встановлює, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не може бути менше розміру мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З огляду на цю вимогу Закону, фізична особа - підприємець, що обрала загальну систему оподаткування, нараховує та сплачує єдиний внесок за умови отримання у звітному періоді доходу (прибутку).

Суд встановив, що подані позивачем докази господарської діяльності за період перевірки є належними, відповідають вимогам ПК України та свідчать про відсутність в його діях порушень податкового законодавства щодо повноти нарахування та сплати податків, оскільки, ці господарські операції оподатковуються податком на додану вартість відповідно до ст.187.1 ПК України, податком на доходи фізичних осіб відповідно 177.1 ПК України та нараховується єдиний внесок відповідно п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» у наступних після перевірки звітних періодах.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимогам даної норми не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

У свою чергу, позивач надав суду відповідні документи первинного бухгалтерського обліку, які документально підтверджують факт понесення витрат та їх безпосередній зв'язок із господарською діяльністю позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2619, рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938 та вимогу про сплату боргу від 10.12.2014 року №Ф-/2937 є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати винесене Буською об'єднаною державною податковою інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року № /2619.

3.Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938.

4.Визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2014 року №Ф-/2937.

5.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 07 квітня 2015 року.

Cуддя Братичак У.В.