Справа № 804/2387/15
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 р. Справа № 804/2387/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Неклеса О.М.,
при секретарі судового засідання Колесник І.О.,
представника позивача Білоусової А.В.,
представника відповідача Каціонової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» (далі - ТОВ «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - Дніпропетровська митниця, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/000005/1, № 110110000/2014/000006/1, № 110110000/2014/000007/1;
В обґрунтування позову зазначено, що рішеннями відповідача від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/000005/1, № 110110000/2014/000006/1, № 110110000/2014/000007/1 відмовлено позивачу у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та скориговано митну вартість до рівня митної вартості ідентичного товару. Представник позивача зазначав, що дотримуючись приписів ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), позивачем до митного органу були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару з урахуванням наданих підтверджуючих документів, 05.11.2014 р. Дніпропетровської митницею було скориговано митну вартість товару та прийняті оскаржувані рішення та картки відмови. Для визначення митної вартості прийнято інформацію, наявну у митного органу, що міститься в інформаційних ресурсах Міндоходів: рівень митної вартості, визнаної митними органами, за раніше оформленими митними деклараціями. Позивач вважає, що вказані рішення є протиправними, оскільки прийняті суб'єктом владних повноважень всупереч вимогам чинного законодавства України, з суттєвим порушенням порядку здійснення контролю за митною вартістю товарів і перевищенням повноважень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачем 23.02.2015 р. подані письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких, з урахуванням додаткових пояснень, зазначено, що при прийнятті рішень про коригування митної вартості товарів від 05.11.2014 р. відповідач діяв у межах та у спосіб передбаченими Конституцією та законами України, зазначені рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства. Представник відповідача зазначила, що за результатами контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, посадовими особами митного органу встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять суттєві розбіжності, у зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржувані рішення та картки відмови. Позивачем не підтверджено заявлені відомості про митну вартість товарів, не надано всіх додатково запитаних відповідачем документів, які б обґрунтовано доводили вартісні показники товару, що імпортується. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення проти позову, у задоволенні адміністративного позову просила відмовити.
Дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до наступних висновків.
Позивач 05.11.2014 р. звернувся до Дніпропетровської митниці для здійснення митного оформлення товару: легкових автомобілів марки «NISSAN».
Відповідно до п. 1.1 контракту (купівлі-продажу) від 08.01.2014 р. № 1 (далі - контракт), компанія «COPART Inc» (продавець) виставляє на аукціон лоти, а ТОВ «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» (покупець) приймає участь в інтернет аукціоні на веб-сайті copart.com. При перемозі в торгах покупець оплачує лот - автомобілі та інші моторні засоби, конкретне найменування, модель, рік випуску колір, VIN#, візуальні пошкодження та відсутні деталі на фото, що знаходиться на веб-сайті продавця, вартість якого зазначається в купчій на лот, формування ціни описано в правилах покупця.
Згідно п. 3 вказаного контракту, лот поставляється морським транспортом покупця на базисних умовах поставки EXW Roselle, NJ; при тлумаченні статей контракту сторони керуються ІНКОТЕРМС 2000 р. Допускається поставка товару третьою особою, найменування та реквізити, якої зазначаються в супровідних документах.
ТОВ «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» 08.01.2014 р. укладено контракт № 2 з відправником «Dnipro LLC», за умовами якого відправник доставляє транспортні засоби (товар) отримувачу на умовах передплати.
Згідно товарному чеку (купчій) від 28.04.2014 р., лот № 13195375 позивачем придбаний в інтернет аукціоні автомобіль марки NISSAN LEAF SV/SL, номер кузова (VIN) 1N4AZ0CPXDC420202, колір чорний, ряд L080, рік виготовлення 2013, загальна сума до сплати склала 930, 00 дол. США. Зазначений автомобіль заявлено до митного оформлення за МД № 110110000/2014/002856 від 05.11.2014 р.
Відповідно до товарного чеку (купчій) від 28.04.2014 р., лот № 13081311 позивачем придбаний в інтернет аукціоні автомобіль марки NISSAN LEAF SV/SL, номер кузова (VIN) ТЗ 1N4AZ0CP7EC332743, колір червоний, ряд L090, рік виготовлення 2014, загальна сума до сплати склала 930, 00 дол. США. Зазначений автомобіль заявлено до митного оформлення за МД №110110000/2014/002858 від 05.11.2014 р.
Згідно товарному чеку (купчій) від 05.08.2014 р., лот № 23957274 позивачем придбаний в інтернет аукціоні автомобіль марки NISSAN LEAF SV/Білий, номер кузова (VIN) 1N4AZ0CP1DC423344, ряд VIR01, рік виготовлення 2013, загальна сума до сплати склала 1210, 00 дол. США. Зазначений автомобіль заявлено до митного оформлення за МД № 110110000/2014/002857 від 05.11.2014 р.
У жовтні 2014 р. відповідачем проведені консультації позивача щодо митного оформлення по кожній одиниці придбаного товару.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання 05.11.2014 р. декларацій митної вартості форми МД-1 № 110110000/2014/002856, № 110110000/2014/002857, № 110110000/2014/002858 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 28.10.2014 № 110/2014/0000015; акт про проведення огляду; міжнародні автомобільна накладна (CMR); коносамент (Bill of Lading); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; банківський платіжний документ від 14.10.2014 р. № 90; калькуляція транспортних витрат; лист перевізника; документ, що підтверджує вартість страхування; висновки експертів; рахунок-фактура (інвойс); зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08.01.2014 № 1 із доповненнями від 09.01.2014 р. № 1; договір (контракт) про перевезення від 08.01.2014 р. № 2.
Судом встановлено та зазначено представником Дніпропетровської митниці, що за результатами проведеного контролю із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідно до ст. 337 МК України в автоматизованому порядку за митними деклараціями від 05.11.2014 р. МД № 110110000/2014/002856, № 110110000/2014/002857, № 110110000/2014/002858 було виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості та сформовано повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.
Згідно п. 6 ст. 53 МК України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. При здійсненні процедури контролю правильності визначення митної вартості, відповідно до ч. 3 ст. 337 МК України проведено контроль співставлення. Рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 930, 0 дол. США/шт. за одиницю товару (автомобіль) по МД від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/002856, придбаного за лотом № 13195375 від 28.04.2014 р. та по МД від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/002858, придбаного за лотом № 13081311 від 28.04.2014 р., а також вартість товару яка становить 1210, 00 дол. США по МД від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/002857, придбаного за лотом № 23957274 від 05.08.2014 р.
Декларанта повідомлено про те, що він має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України. Також, повідомлено про те, що він має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості митному органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду.
У зв'язку з виявленою невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості посадовою особою відповідача прийняті рішення про коригування митної вартості товарів 05.11.2014 р. № 110110000/2014/000005/1, № 110110000/2014/000006/1, № 110110000/2014/000007/1, в яких зазначено про неподання позивачем до митного оформлення документів, які підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог ч. 2-4 ст. 53 МК України.
Таким чином, судом з'ясовано, що фактичною підставою винесеного рішення є розбіжності у документах наданих до митного органу, які унеможливлюють обчислення митної вартості товару.
Правомірність прийняття митним органом оскаржуваних рішень та карток відмови є предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Згідно положень ч. 2 ст. 52 МК України, декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 335 МК України передбачено, що разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
У відповідності до положень п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право:
1. упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2. письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України, додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3. здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4. проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345 - 354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5. звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6. застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Положеннями ст. 337 МК України встановлено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 33 МК України, інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах органів доходів і зборів.
Наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 р. № 362 затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
Пунктом 2.3 Методичних рекомендацій визначено, що якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений частинами третьою та/або четвертою статті 53 МК України, посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу» ДМВ на паперовому носії робить запис про необхідність подання документів для підтвердження митної вартості товарів із складенням переліку таких документів, зазначає час, дату і прізвище, ставить свій підпис та проставляє відбиток особистої номерної печатки (пункт 2.3. наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»).
При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
Суд погоджується з доводами відповідача про наявність розбіжностей у поданих позивачем до Дніпропетровської митниці документах на підтвердження митної вартості товару за митними деклараціями, у зв'язку з чим у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості товару. Отже, у митного органу були підстави для витребування у позивача додаткових документів.
Як було встановлено судом та підтверджено сторонами, позивач вперше звернувся до Дніпропетровської митниці з метою здійснення митного оформлення автомобіля марки NISSAN, модель LEAF/SV/SL за МД від 16.10.2014 р. за МД № 110110000/2014/002686, після консультації відповідача від 16.10.2014р., позивач 23.10.2014 року звернувся до митниці з заявою про відкликання цієї митної декларації у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів.
30.10.2014 р. позивач вдруге звернувся до Дніпропетровської митниці з того ж самого питання щодо митного оформлення вказаного автомобіля та подав МД №110110000/2014/002797, після отримання консультації митного органу від 30.10.2014, позивач звернувся з заявою від 05.11.2014 р. про відкликання цієї митної декларації в зв'язку з необхідністю внесення додаткових документів до гр. 44 МД. Позивачем до матеріалів справи додані електронні повідомлення митниці від 16.10.2014 р. за МД № 110110000/2014/002686 та від 30.10.2014 р. за МД № 110110000/2014/002797.
Дніпропетровською митницею розглянуто надані позивачем до митних декларацій документи та встановлено, що виявлені відповідачем раніше розбіжності підприємством так і не усунуто.
Суд погоджується з такою позицією органу доходів і зборів з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1.1 зовнішньоекономічного контракту від 08.01.2014 р. № 1, формування ціни описано в правилах для покупця. Відомості про формування ціни (правила для покупця) не надані декларантом до митного оформлення, що унеможливлює проведення перевірки та обчислення формування ціни товару.
У зв'язку з тим, що платіжне доручення не містить жодного посилання на номер лоту за яким придбано товар, його не можливо ідентифікувати із спірною партією товару.
Поданий позивачем банківський платіжний документ не можна вважати банківським платіжним документом, оскільки він не містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного ним товару та посилання на відповідну специфікацію до контракту, назву товару, а також суму, що заявлена в декларації, в даному випадку - конкретний лот інтернет аукціону.
Аналогічна правова позиція щодо спірного питання викладена в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 р. у справі № 21-148а14.
Відповідно до п. п 5 п. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), а саме: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України,
Положеннями п. 6 ч. 2 ст 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товару є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно п. 1 контракту від 08.01.2014 р. № 2, укладеного між відправником «Dnipro LLC» та отримувачем ТОВ «Автоентерпрайз», відправник доставляє транспортні засоби отримувачу на умовах передоплати. Декларантом до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються вартості перевезення оцінюваного товару.
Позивачем до документів митного оформлення надано калькуляцію затрат на доставку товару, відповідно до яких вартість транспортних витрат складає 750 доларів США.
Позивачем на підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів надано по два експертних висновків за кожним митним оформленням:
Відповідно до п. 3 ст. 337 МК України посадовою особою Дніпропетровської митниці проведено контроль співставлення - порівняна заявлена митна вартість з даними, які містяться у відповідних електронних копіях митних декларацій, в результаті якого встановлено, що митна вартість заявлена позивачем значно нижче, від митної вартості, інформація про яку наявна у митного органу.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Згідно ч. 3 ст. 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Положеннями ст. 60 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. ст. 58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МК України) повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.
Положеннями ч. 1 ст. 64 МК України визначено, що у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Застосований відповідачем резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МК України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
З урахуванням позиції позивача, відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, відповідачем, відповідно до п. 5 ст. 54, ст. 55 МК України, обґрунтовано прийняте рішення про коригування митної вартості товару від 05.11.2014 р. № 110110000/2014/000005/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 3 963, 45 доларів США; № 110110000/2014/000006/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 4 934, 59 доларів США; № 110110000/2014/000007/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 3 963, 45 доларів США.
Таким чином, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Положеннями ч. 12 ст. 264 МК України визначено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
У зв'язку з прийняттям Дніпропетровською митницею рішення про коригування митної вартості товару за митною декларацією відповідачем було правомірно відмовлено в митному оформленні та видано картки відмови.
Відповідно до п. п. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
На підставі заяви позивача про надання дозволу на митне оформлення вантажу під фінансову гарантію декларанта зі сплатою податків і зборів до Держбюджету України, митницею прийнято рішення щодо можливості випуску ввезеного товару у вільний обіг під обрані гарантійні зобов'язання.
Під час дії гарантійних зобов'язань документів на підтвердження заявленого рівня митної вартості позивачем до Дніпропетровської митниці не надано.
Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів того, що подані ТОВ «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни та наведено докази заявлення неповних та/або недостовірних відомостей та невірного визначення митної вартості товару, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості.
Таким чином суд вважає, що під час здійснення митного оформлення вищезазначених товарів позивачем були надані не усі необхідні документи, які б обґрунтовано доводили вартісні показники товару, що імпортується, тому у відповідача були підстави самостійно коригувати митну вартість задекларованого позивачем товару.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що при прийнятті карток відмови в прийнятті митної декларації, митому оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.11.2014 р. та рішень про коригування митної вартості від 05.11.2014 р. Дніпропетровська митниця діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає, що у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, решта судового збору в сумі 1583, 40 грн. підлягає стягненню з позивача відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» на користь Державного бюджету України решту судового збору у розмірі 1583, 40 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 06.03.2015 р.

Суддя О.М. Неклеса