Справа № П/811/249/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 рокусправа № П/811/249/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю представника позивача: Шарко Р.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кадіум - Імпорт»

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі №811/495/14 про повернення заяви про збільшення позовних вимог,

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року у справі №П/811/249/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кадіум - Імпорт» до Кіровоградської митниці Міндоходів за участю Прокуратури Кіровоградської області про скасування рішення та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

24 січня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кадіум - Імпорт» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Міндоходів №901000003/2013/000234/2 від 30.10.2013 року про коригування митної вартості товару, стягнути на користь позивача з державного бюджету різницю митного платежу, сплаченого позивачем під гарантійні зобов'язання, а саме: 60018,87 грн. - державне мито, 112035,22 грн. - податок на додану вартість.

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, він задекларував їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), до декларації додав документи, що підтверджують їх вартість згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості.

Також, позивач звернувся до суду із клопотанням про збільшення позовних вимог шляхом включення до них пункту про визнання протиправною та скасування картки відмови в митному оформленні товару, транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2013/00243 від 30.10.2013 року, складеної Кіровоградською митницею Міндоходів.

Ухавлою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 заяву про збільшення позовних вимог - повернуто заявнику.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції товариство з обмеженою відповідальністю «Кадіум - Імпорт», позивач, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 червня 2013 року позивачем (покупець) та United Garment Sndustries, Partnership, B-75, Sste, Karachi, Пакистан, як постачальник укладено контракт про поставку товару №02/13 про поставку брюк бавовняних з джинсової тканини без ременя у кількості 13555 одиниць вартістю 7.00 доларів США кожна, на загальну суму 94885.00 доларів США.

З метою здійснення митного оформлення товару ТОВ «Кадіум Імпорт» подало до митного органу митну декларацію від 29.10.2013 року №901050000.2013.009652, в якій товар був задекларований на рівні 94885.00 доларів США, а митна вартість - 96123.46 доларів США, зазначена митна вартість була визначена декларантом за основним методом визначення митної вартості - за ціною контракту.

Декларантом разом із митної декларацією подано наступні документи: міжнародну автомобільну накладну (CMR), рахунок-фактуру (інвойс), пакувальний лист, контракт купівлі - продажу, специфікацію до зовнішньоекономічного контракту, договори про перевезення, сертифікат до зовнішньоекономічного договору, договори про перевезення, сертифікат про походження товару, копію митної декларації країни відправлення та інші документи.

Однак, Кіровоградська митниця виказала сумніви щодо заявленої митної вартості товару та на підставі ч.5 ст.54 Митного кодексу України, витребувала додаткові документи для визначення митної вартості. Внаслідок чого, позивачем було надано додаткові документи, що стосуються поставки товару, які позивачем надано не було.

В подальшому, Кіровоградською митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості за методом, передбаченим ст. 60 МК України за ціною аналогічних товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товару через митний кордон України.

На підставі зазначених вище рішень митного органу позивачем було подано нову митну декларацію, яку прийнято до митного оформлення та сплачено відповідну суму митних платежів.

Не погодившись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товару позивач звернуся до суду із адміністративним позовом про його скасування.

Також, до суду першої інстанції було надано позивачем заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що підчас митного оформлення товарів крім оскаржуваного рішення про коригування митної вартості також було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2013/0243 від 30.10.2013 року. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим та таким, що порушує права та законні інтереси позивача, у зв'язку з чим, в порядку збільшення позовних вимог, просить суд також, визнати протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2013/00243 від 30.10.2013 року складену Кіровоградською митницею Міндоходів.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року заяву про збільшення позовних вимог повернуто позивачу.

В обґрунтування рішення суду зазначено, що позивачем було здійснено фактично не збільшення позовних вимог, а зміну предмету позову, при цьому поршено визначені на це законодавством строки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 51 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 137 КАС України, позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Отже, збільшення або зменшення позовних вимог можливе в разі якщо воно має вираження в певному цифровому або кількісному еквіваленті, зокрема, в грошовому розмірі позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заява про збільшення позовних вимог, фактично, є заявою про зміну предмету позову, поданою в порушення строків визначених приписами КАС України.

З огляду на викладене, підстави для скасування ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014, в рамках доводів апеляційної скарги відсутні.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом було прийнято правомірне та обґрунтоване рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства та в рамках владних повноважень, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідсності до чинного законодавства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обгрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи у митного органу під час проведення дій по митному оформленню товарів виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товарів, у зв'язку з наявними розбіжностями в поданих документах.

Так, за результатами аналізу поданих декларантом до митного оформлення документів, митним органом виявлено, що товаросупровідні документи не містять всіх відомостей щодо ціни товарів, яка була сплачена (згідно з п.2.2 контракту №02/13 від 14.06.13 ціна товарів включає вартість зберігання, навантаження, пакування та маркування та тари), а подані документи не відповідають умовам зовнішньоторгівельної угоди (відсутня експортна декларація з відтиском печатки країни постачальника та калькуляції витрат на товар, видана Торгово-промисловою палатою країни походження товару, передбачені п.4.4. контракту №02/13 від 14.06.13). Ці обставини, а також спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, викликали обґрунтований сумнів щодо правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не надано будь-які додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару.

Відтак, оскільки подані декларантом документи не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, визначеної за основним методом, а додатково витребувані документи надані не були, митний орган відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

В подальшому при визначенні митної вартості товару митним органом було використано метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо підбних товарів, передбачений ст. 60 МК України.

Вказаною нормою передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У відповідності до приписів чинного законодавства аналогічними (подібними) вважаються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з оцінюваними товарами, та вважаються комерційно взаємозамінними.

В свою чергу, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, у разі якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Як вбачається з матеріалів справи митним органом, при застосуванні методу визначення митної вартості товару за ціною договору по аналогічним (подібним) товарам було використано інформацію, що міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України", а саме щодо подібного товару, розмитненого за МД №209140000/2-134/34567 від 01.10.13, з урахуванням інформації щодо митних оформлень в митному режимі «імпорт» за останні 90 днів ідентичних до оцінюваного товару, а саме: штанів текстильних, бавовняних, джинсової тканини, країна походження Пакистан, діапазон пошуку з 30.07.2013 року по 30.10.2013 року. (а.с.82)

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийнятного митним органом рішення про коригування митної вартості товару №90100000/2013/000234/2 від 30.10.2013 р. та відсутності підстав для його скасування.

Щодо вимог ТОВ «Кадіум - Імпорт» про стягнення з позивача сум надміру сплаченого ввізного мита суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до Державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

У відповідності до п.7 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007р. №611/147, на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Позивачем до суду апеляційної інстанції не надано зави про здійснення повернення надміру сплачених митних платежів та вмотивованої відмови митного органу у здійсненні такого повернення. З наявних в матеріалах справи документів не вбачається фактичного порушення права та законних інтересів позивача в цій частині позовних вимог.

Крім того, з урахуванням того, що згідно з положеннями Митного кодексу України, питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів, у разі визнання протиправними та скасування рішень митного органу про визначення митної вартості товару, суд не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачені платежі з такої вартості, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.(Зазначена позиція висвітлена у рішенні Верховного суду України від 17.12.2013 у справі №21-439а13.)

Тобто, вимога про стягнення суми надмірно сплачених митних платежів ввізного мита є передчасною, та такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кадіум Імпорт» - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року та ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року у справі №811/249/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко