Справа № 807/2852/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 876/14634/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Чопської митниці Міндоходів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» до Чопської митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення картки відмови та повернення зайво сплачених митних платежів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач - Товариствоа з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» звернулося з позовом до Чопської митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № 305000003/2013/100003/2 від 16.02.2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 305000003/2013/00007 від 16.02.2013 року; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму зайво сплаченого податку на додану вартість у розмірі 124 754,32 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Чопської митниці про коригування митної вартості товарів №305000003/2013/100003/2 від 16.02.2013 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України №305000003/2013/00007 від 16.02.2013 р. Стягнено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» надмірно сплачені кошти по податку па додану вартість у розмірі 124754,32 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що між ТзОВ «Голден Фрутс» та компанією Т.А.В. For Exporting Agriculture Crops (Єгипет) 18.01.2013 року укладений контракт №53 щодо поставок свіжих фруктів на загальну суму 50 0000 евро/доларів США. 16.02.2013 року позивач, з метою митного оформлення товару: продукти рослинного походження апельсини солодкі, свіжі, врожай 2012-2013 р.. вирощені в Стигмі, столові, для споживання людиною, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2013/002410 та інші необхідні товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору), з розрахунку за рівнем митної вартості 0,487 дол. США/за кг.

Відповідач визначив митну вартість товарів, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме для продуктів рослинного походження, врожай 2012 року, для споживання людиною, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, у розмірі 181662,46 грн., з розрахунку 0,8619 євро за 1 кг. товару, а щодо апельсин то така становить 1,1 дол. США за 1 кг. Зважаючи на зазначену відмову вимушений був погодитись з вимогою відповідача.

Однак, митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні було неправомірно відмовлено та винесено рішення про коригування митної вартості товару № 305000003/2013/100003/2 від 16.02.2013 року, в якому відповідач визначив митну вартість товарів, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме для продуктів рослинного походження апельсини солодкі, свіжі, врожай 2012-2013 р., вирощені в Єгипті, столові, для споживання людиною, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки у розмірі 177384,65 грн., з розрахунку 1.10 долар США за 1 кг. товару.

Суд першої інстанції вказує на те, що використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, всі складові митної вартості, які обов'язкові при її обчисленні, містяться у поданих до митного оформлення документах. Позивач придбав ввезений товар згідно вільно сформованих ринкових цін. У зв'язку із тим. що товар «свіжі фрукти» характеризується незначним строком придатності, ціни на нього значною мірою формуються в залежності від якості, та швидко змінюються в часі. Таким чином, наведені відповідачем відомості митних оформлень не можуть бути беззаперечним доказом заниження митної вартості. Крім того, інформація (роздруківка з бази даних ДМСУ) надана не в повному вигляді, а у вигляді витягу щодо окремих ВМД: інформація у вказаному витягу не дозволяє здійснити порівняння із поданим позивачем до митного оформлення товаром за критеріями виробника, якості та інших умов поставок.

Дані цінової бази Державної митної служби України щодо рівня митної вартості ідентичних або подібних товарів з огляду на положення частини другої статті 266 МКУ (чинного на час виникнення правовідносин), відповідно до яких перший метод визначення митної вартості є основним, за умови дотримання декларантом вимог щодо порядку декларування митної вартості товарів та документального підтвердження розміру митної вартості, визначеної за першим методом, не є достатніми та визначальними для висновку про недостовірність митної вартості товару.

Розбіжностей у поданому позивачем пакеті документів, які б давали сумнів чи підстави для різного тлумачення заявленого декларантом числового значення митної вартост і товарів не було, оскільки числове значення митної вартості товару підтверджувалось поданими документами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в зв'язку з тим. що страхування здійснювалося експедитором в рамках договору транспортного експедирування, а не позивачем, то такі документи згідно вимог п.8 ч.2 ст.53 МК України позивачем не надавались правомірно і дана обставина спростовує посилання відповідача на заниження позивачем митної вартості шляхом недекларування в повному обсязі витрат на перевезений товару та відсутності у пакеті документів договору про страхування вантажу.

Різні числові значення загальних сум до оплати у платіжному дорученні №43, яким проводилась авансова оплата за товар та загальної суми коштів, зазначеної в рахунку від 23.01.2013 року, в якому передбачалась поставка товару загальною кількістю в межах 64800 кг трьома партіями, жодним чином не вплинула на вартість товару за його одиницю, та не могла викликати які-небудь обгрунтовані сумніви щодо правдивості або точност і опису або документів, складених на підтвердження цієї декларації при митному оформленні товару за ВМД за № 305090000/2013/002410 від 16.02.2013 р.

Відповідачем коригування митної вартості проводилось виходячи з розрахунку за одиницю вартості товару, яку відповідач встановив у розмірі 1,10 дол. США за одиницю.

Таким чином, відповідач повинен був застосувати норми ч. 1. ч.2 ст.54 МКУ, згідно якої контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій етапі 58 цього Кодексу.

Разом з тим, неможливість визнання митної вартості, заявленої декларантом, митним органом в ході розгляду справи не доведено.

Таким чином, рішення митного органу про коригування митної вартості товару за № 305000003/2013/100003/2 від 16.02.2013 року, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №305000003/2013/00007 від 16.02.2013 року є неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції вважає, що наслідком скасування неправомірного рішення, згідно якого позивачем було надміру сплачено до державного бюджету кошти (сум ПДВ та ввізного мита) є саме повернення таких коштів, і вимога щодо повернення переплачених коштів, зазначена у позові позивачем, та ухвалення судом рішення із задоволенням такої вимоги про стягнення таких коштів з державного бюджету на користь позивача не суперечить нормам як Податкового Кодексу України, так і Митного Кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, безпідставною та необґрунтованою, прийнятою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, Чопська митниця Міндоходів оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на підставі норм Митного кодексу України, у зв'язку із спрацюванням згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару, непідтвердженням використаних декларантом відомостей та неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана. На підставі поданих до митного оформлення документів митним органом було застосовано для визначення митної вартості 6 - резервний метод, у зв'язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Апелянт стверджує, що посилання позивача на митну вартість яка значно відрізнялась від цінової інформації, яка міститься в базі даних ДМСУ вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості. Однак, додаткові документи для підтвердження митної вартості позивачем надані не були, зокрема не були надані висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (в.т. торгово-промисловими палатами відповідно до повноважень встановлених Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Таким чином, у зв'язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також у зв'язку із неподанням документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів (зокрема витрат на страхування) митним органом було правомірно винесено оскаржувані картки відмови.

Також, апелянт вважає безпідставними вимоги щодо стягнення з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, що слідує з правомірності та обгрунтованості митної вартості, яка була застосована при митному оформленні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що між між ТзОВ «Голден Фрутс» та компанією Т.А.В. For Exporting Agriculture Crops (Єгипет) 18.01.2013 року укладений контракт №53 щодо поставок свіжих фруктів на загальну суму 50 0000 евро/доларів США.

У відповідності до цього Контракту 16.02.2013 року позивач, з метою митного оформлення товару: продукти рослинного походження апельсини солодкі, свіжі, врожай 2012-2013 року, вирощені в Стигмі, столові, для споживання людиною, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2013/002410 та інші необхідні товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору).

Митна вартість товару, зазначалась у розмірі 95 318,36 грн за 20175 кг товару (у розрахунку за рівнем митної вартості 0, 487 дол. США/за кг.).

Після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару, так за наявної у митного органу цінової інформації митне оформлення: товару «апельсини» здійснювалось за рівнем митної вартості 1,10 доларів США за 1 кг.

Митниця зазначила, що відомості, які містились у поданому позивачем до митного оформлення пакеті документів містили розбіжності, які не дозволяли достовірно визначити митну вартість товару за першим (основним) методом, в зв'язку з чим відповідачем було додатково витребувано в позивача додаткові документи на підставі ч. 3 ст. 53 МК України з метою підтвердження задекларованої митної вартості. Отже, позивач зобов'язаний був надати (у разі наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у наданні яких позивачем було відмовлено.

Вищезазначений факт відмови позивача у наданні додаткових документів за доводами відповідача підтверджує правомірність прийнятого ним рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2013/100003/2 від 16.02.2013 року.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Статтями 49, 51, 53, 57, 58 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин (далі - МКУ) встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати, лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що декларант заявив неповні відомості щодо складових митної вартості, тому витребувала у позивача висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та /або інформацію біржових організацій про вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування); копію декларації країни відправлення; інші документи, за бажанням декларанта, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Неподання позивачем вказаних висновків стало підставою для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості.

Однак, відмовляючи у митному оформленні за основним методом, митницею всупереч вищевказаним вимогам не зазначено, які сумніви щодо складових митної вартості стали причиною для витребування у позивача саме таких додаткових документів. Між тим, як вже зазначено вище, підставою для відмови у визначенні митної вартості товару за першим методом може бути неподання декларантом не будь-яких документів, а лише тих, які необхідні для усунення обґрунтованих сумнівів у достовірності або правильності всіх числових даних.

Відповідно до вимог ч.2 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст.58 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Однак, використані декларантом відомості підтвердженні документально, визначені кількісно і достовірно, всі складові митної вартості, які обов'язкові при її обчисленні, містяться у поданих до митного оформлення документах.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року визначено, що митна вартість імпортних товарів є контрактною вартістю, тобто ціною, фактично сплаченою або що підлягає сплаті за товари".

Безпідставними є посилання відповідача на відсутність визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції. Матеріали справи не вказують, що продавець та позивач є взаємопов'язаними особами.

Позивач придбав ввезений товар згідно вільно сформованих ринкових цін. У зв'язку із тим, що товар «свіжі фрукти» характеризується незначним строком придатності, ціни на нього значною мірою формуються в залежності від якості, та швидко змінюються в часі. Разом з тим, інформація (роздруківка з бази даних ДМСУ) надана не в повному вигляді, а у вигляді витягу щодо окремих ВМД, яка не дозволяє здійснити порівняння із поданим позивачем до митного оформлення товаром за критеріями виробника, якості та інших умов поставок.

Отже, наведені відповідачем відомості митних оформлень не можуть служити беззаперечним доказом заниження митної вартості й обґрунтованість сумнівів відповідача у заявленій позивачем митній вартості поданого до митного оформлення товару через те, що відбулося спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості через наявність у базі ЄАІС Держмитслужби іншої ніж заявлена позивачем цінової інформації є недостатнім для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про застосування шостого резервного методу визначення митної вартості.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення митної вартості товарів.

Розбіжностей у поданому позивачем пакеті документів, які б давали сумнів чи підстави для різного тлумачення заявленого декларантом числового значення митної вартості товарів не було, оскільки числове значення митної вартості товару підтверджувалось поданими документами.

Крім того, суд першої інстанції вірно спростував посилання відповідача про заниження позивачем митної вартості шляхом недекларування в повному обсязі витрат на перевезення товару при поданні до митного оформлення ВМД № 305090000/2013/002410 від 16.02.2013 р., які він аргументує тим, що декларантом не було подано документи на страхування товару, які б підтверджували зазначені страхові витрати з врахуванням наступних норм законодавства.

У відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування. Експедитори за дорученням клієнтів здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності.

Статтею 13 даного Закону передбачено, що експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування.

Таким чином, оскільки окремого договору на страхування позивач не укладав, то даний договір долучатися до поданих до митного оформлення документів не міг, а витрати на страхування були здійснені позивачем шляхом перерахування коштів за договором транспортного експедирування вантажів та входили у витрати понесені експедитором за цим договором №26 від 17.04.2012 року та Додатковою угодою до нього від 18.04.2012 р., на виконання якого за кожним перевезенням-експедируванням укладалися, нові договори -замовлення.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що наявними матеріалами справи підтверджується як висновок суду першої інстанції про неналежне обґрунтування митницею своїх сумнівів у достовірності митної вартості, так і той висновок, що позивачем під час митного оформлення товару надано всі документи, необхідні для перевірки правильності визначеної ним митної вартості товару.

Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених митних платежів апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині з огляду на те, що згідно з положеннями статей 57, 58 МК України питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості в разі виникнення обґрунтованого сумніву віднесено до компетенції митних органів.

В силу п.п.41.1.2. п.41.1. ПКУ контролюючими органами є митні органи - щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зон.

У відповідності до вимог пп. 14.1.115 ПКУ надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань передбачені ст.43 ПКУ. Відповідно до п.43.3 ПКУ обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення, тобто у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині вимог.

Окрім цього, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених митних платежів не звернув уваги на те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області залучене до розгляду справи в якості третьої особи і його статус був незмінним до постановлення судового рішення.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чопської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року у справі №807/2852/13-а в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» надмірно сплачених коштів по податку па додану вартість у розмірі 124754,32 грн. скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.03.2015 року.