Справа № 826/5089/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2015 року № 826/5089/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві (надалі також - відповідач1), Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві (надалі також - відповідач2), Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві (надалі також - відповідач3), в якому просив:

- скасувати постанову начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Київ Мазура Ю.С. від 27.02.2015 р. в частині передачі матеріалів виконавчого провадження №46692942 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. від 27.02.2015 р. про передачу матеріалів виконавчого провадження №46692942;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 03.03.2015 р. про прийняття до виконання виконавчого провадження №46692942;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 04.03.2015 р. про приєднання виконавчого провадження №46692942 до зведеного.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що оскаржувані дії та постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки державними виконавцями з порушенням встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» порядку, виконавче провадження № 46692942 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №486 від 25.02.2015р. про стягнення з нього заборгованості з аліментів, передано з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, чим порушені його права як боржника у виконавчому провадженні.

Представник відповідач1,3 у задоволенні позову просив відмовити з огляду необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Відповідач2 у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, 26.02.2015р. державним виконавцем Рудьковською О.С. Відділу виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46692942 на підставі виконавчого напису Київського міського нотаріального округу №486, виданий 25.02.2015р., щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ОСОБА_5.

27.02.2015р. начальником Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мазуром Ю.С. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження №46692942 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

В подальшому, на виконання вказаної постанови, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. прийнято постанову від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження №46692942.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження №46692942 від 03.03.2015р.

04.03.2015р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження №46692942 до зведеного.

Позивач вважаючи дії відповідачів щодо передачі матеріалів виконавчого провадження протиправними, а спірні постанови такими, що не відповідають імперативним приписам Закону України «Про виконавче провадження», звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1, 2 ст. 2 Закону № 606 зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону № 606).

Поряд з цим, Згідно частини п'ятої статті 12 Закону 606-XIV сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до частини шостої наведеної статті боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 Закону 606-XIV).

Згідно частини першої стаття 20 Закону 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини сьомої статті 20 наведеного Закону виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно пункту 6.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі по тексту - Інструкція № 512/5), виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

Відповідно пункту 6.3. Інструкції № 512/5 передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися:

а) до відділу примусового виконання рішень ДВС України, інших органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням Голови ДВС України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС;

б) до відділу примусового виконання рішень ДВС України - за рішенням начальника цього відділу щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС та виконавчих групах, утворених при цих органах;

в) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС, територіальних органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника регіонального органу ДВС щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

г) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС - за рішенням начальника цього відділу щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

ґ) до виконавчої групи, утвореної в межах органу ДВС, - за рішенням керівника цього органу ДВС;

д) від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників відділів територіальних органів ДВС.

Пунктом 6.4. Інструкції № 512/5 встановлено, що передача виконавчого провадження до іншого органу ДВС або у зв'язку з утворенням виконавчої групи при іншому органі ДВС здійснюється за вмотивованою постановою особи, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, яка надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідного органу ДВС.

Відповідно до пункту 6.5. зазначеної Інструкції у постанові обов'язково зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, особа, якій передаються матеріали виконавчого провадження (керівник виконавчої групи), а також встановлюються строки передачі, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів.

Згідно частини другої статті 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі організують виконання законів і здійснюють керівництво управліннями державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними відділами державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції, координують і контролюють їх діяльність; організують професійну підготовку та атестацію державних виконавців; розглядають скарги на дії державних виконавців; заохочують за успіхи в роботі і накладають стягнення за порушення трудової дисципліни; здійснюють матеріально-технічне забезпечення державної виконавчої служби; організують виконання рішень відповідно до закону, надають рекомендації щодо виконання державними виконавцями рішень у порядку, встановленому законом.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм законодавства, суд приходить до висновку про наявність повноважень у начальника Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мазура Ю.С. на передачу матеріалів виконавчого провадження з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві.

Поряд з цим, в межах судового розгляду справи підтверджено, що стягувач неодноразово подавала скарги на бездіяльність державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, а також заяву про відвід всьому складу Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві.

Такі обставини також, встановлені і Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/20945/14 від 31.01.2015р., залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015р.

Також суд приймає до уваги, те, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 30 Закону № 606-XIV негайному виконанню підлягають рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення.

Зважаючи на викладені вище фактичні обставини справи та наявність повноважень у керівника регіонального органу ДВС щодо передачі виконавчих проваджень на виконання територіальним органам ДВС, суд приходить до висновку, що передача матеріалів виконавчого провадження з одного територіального відділу до іншого з метою необхідності організації неупередженого подальшого виконання вказаного виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідає вимогам законодавства, й отже, підстави для визнання протиправними дій Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження та скасування постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження № 46692942 з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві відсутні.

Оскільки постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження № 46692942 винесена на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015р., підстав для скасування якої судом не встановлено, то, відповідно, відсутні й підстави для скасування постанови від 27.02.2015 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 46692942 з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві та для задоволення позову у цій частині.

Позовні вимоги про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 03.03.2015р. про прийняття до виконання виконавчого провадження №46692942, задоволенню не підлягають, оскільки постанова від 03.03.2015р. також винесена на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015р., правових підстав для скасування якої судом не встановлено.

Позовні вимоги про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 04.03.2015 р. про приєднання виконавчого провадження №46692942 до зведеного, визнаються судом необґрунтованими, зважаючи на наступні приписи законодавства.

Частиною 1 ст. 33 Закону 606-XIV у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Аналогічні за змістом приписи містяться в п. 3.8. Інструкції № 512/5.

Пунктом 3.8.1. Інструкції № 512/5 визначено, що виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

В ході судового розгляду справи встановлено, що у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавчі провадження №№42952777 та 45173482, де боржником є ОСОБА_1.

Таким чином, враховуючи вищевикладені приписи законодавства та зважаючи на факт перебування у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції 2 виконавчих проваджень щодо боржника - ОСОБА_1, постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 04.03.2015р. про приєднання виконавчого провадження №46692942 до зведеного, є правомірною, а отже суд не вбачає правових підстав для її скасування.

Крім того, відповідно до частини восьмої статті 20 Закону 606-XIV спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 128, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур