Справа № 808/5743/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/5743/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 року

справа № 808/5743/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі №808/5743/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважав, що надані позивачем документи не підтверджують факт виконання робіт, здійснення дій направлених на належне виконання договірних відносин з контрагентами, відсутня інформація щодо здійснення дій та заходів для виконання договорів, кошториси вартості та інше підтвердження факту виконання послуг. Апелянт вважав, що винесені податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав належних доказів щодо недійсності договорів, укладених між позивачем та його контрагентом. Суд звернув увагу на те, що податкове законодавство України не передбачає відповідальності платника податку за порушення податкового та іншого законодавства, допущені його контрагентом.

Встановлено, що основним видом господарської діяльності ПАТ «ЗАЗ» є виробництво автомобілів.

Господарські взаємовідносини з ТОВ «Бел-Січ» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. За результатами виконання вищевказаного договору ТОВ «Бел-Січ» видало ПАТ «ЗАЗ» рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні. Виконання договору підтверджується прибутковим ордером, витягом з журналу реєстрації довіреностей. ПАТ «ЗАЗ» оплатило вартість товарів, що підтверджується платіжними дорученнями.

Позивач використав лампу генераторну у своїй господарській діяльності, а саме здійснив заміну, позивач надав акт перевірки технічного стану, відомість дефектів стосовно лампи генераторної, яка замінювалась, накладну-вимогу на відпуск (внутрішнє переміщення).

Згідно із п.138.2. ст.138, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України — сумі податкового зобов’язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від’ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно ст.1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов’язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та які містять відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Колегія суддів, аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що господарські операції ПАТ «ЗАЗ» з ТОВ «Бел-Січ» та ПП «СП-Групп» підтверджені належними первинними документами, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит. Позивач отриманий товар від контрагента ТОВ «Бел-Січ», а саме лампу генераторну ГУ - 23А, використав у власному виробництві, що підтверджується актом перевірки технічного стану, визначення фактичного зносу обладнання та необхідні міри по його ремонту, накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, відомістю дефектів, актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об’єктів. Роботи ПП «СП-Групп» на підставі договору підряду від 29.07.2011 року №2907 були проведені згідно дозвільної документації Державної служби автомобільних доріг України №№3335/398/10-10-3, 3337/398/10-10-3, 334/398/10-10-3, 3338/398/10-10-3, 3340/398/10-10-3, 3336/398/10-10-3, 3339/398/10-10-3, 3333/398/10-10-3. Таким чином, твердження податкового органу ґрунтується лише на актах перевірок та спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи справу по суті, колегія суддів виходить з вимог ч.2 ст. 71 КАС України, та вважає, що податковим органом як суб’єктом владних повноважень не доведена правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст., ст.200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі №808/5743/14 – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук