Справа № 872/16030/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 рокусправа № 804/11813/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю :

представника позивача: Вдовенко М.В..

представника відповідача: Крейси Л.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі №804/11813/13-а за позовом публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

09 вересня 2013 року публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110050001/2013/000014/1 від 05.08.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що товариством надано всі необхідні документи для визначення митної вартості. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування методу визначення митної вартості №1, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Проте, Дніпропетровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за 6 (резервним) методом. Вказані дії відповідача призвели до сплати податків у більшому розмірі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року адміністративний позов публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», позивач, звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга, фактично, обґрунтована доводами адміністративного позову.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну сторони її правонаступником, в обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено Дніпропетровську митницю ДФС, яка є правонаступником Дніпропетровської митниці Міндоходів. Просить суд допустити заміну відповідача у справі, а саме Дніпропетровську митницю Міндоходів її правонаступником Дніпропетровською митницею ДФС.

Представник позивача у судовому засідання проти заміни відповідача не заперечував.

З урахуванням приписів ст. 55 КАС України, колегія суддів порядившись на місці ухвалити клопотання представника відповідача задовольнити та допустити заміну відповідача у справі, замінивши Дніпропетровську митницю Міндоходів її правонаступником Дніпропетровською митницею ДФС.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» згідно із зовнішньоекономічним контрактом №1410 від 03.04.2012 року з фірмою «Dalmond Trade House Ltd» (Кіпр), 23.07.2013 року надійшло 136400 кг порошку вогнетривкого периклазового не агломерованого (не спеченого) магнезитового середньозернистого марки DALPOR P86 виробництва «Группа «Магнезит», Росія, за ціною 373 долари США за 1 тн. на комерційних умовах DAP - станція Кривий Ріг, Інкотермс - 2010.

24.07.2013 р. для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом Позивача була подана електронна митна декларація (далі - ЕМД) №110050001/2013/010782, відповідно до якої, для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено порошок вогнетривкий периклазовий не агломерований (не спечений) магнезитовий середньозернистий марки DALPOR Р86; вміст MGO - 88,7%; SI02 - 2,64%; CAO - 6,20%;, ТТ-6-2008; являє собою порошок коричневого кольору та дрібні каміння сірого та коричневого кольорів, що складається з оксиду магнію (магнезиту) із домішками оксидів кальцію, заліза та кремнію.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з ВМД № 110050001/2013/010782 надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 1410 від 03.04.2012 р. з доповненням № 5 від 29.12.2012 р.; № 9 від 15.04.2013 р. та специфікацією № 44 від 19.06.2013 р.; INVOICE № від 12.07.2013 р.; рахунок-фактура виробника № від 12.07.2013 р.; накладні УМВС АТ420055, АТ420056; реєстр № 9 від 23.07.2013 р.; сертифікати якості № 23002240, № 23002241 від 11.07.2013 р.; договір комісії № DTH-090-11 від 23.12.2011р.; прайс виробника від 25.02.2013 р.; сертифікат про походження товару (2516471) від 27.06.2013 р.; копію митної декларації країни відправлення № 10504060/120713/0000824 від 12.07.2013 р.

Розглянувши вищезазначені документи митним органом було виявлено неточності у поданих до митного оформлення документа, у зв'язку з чим направлено на адресу позивача повідомлення із вимогою надати додаткові документи, що необхідні для визначення митної вартості товару для здійснення його митного оформлення.

31.07.2013 року та 01.08.2013 року декларантом на вимогу митниці з відповідними супровідними листами було надано письмові пояснення з приводу виявлення розбіжностей, та надано додаткову документацію, а саме:

- лист виробника № 17042013/01-фд від 17.04.2013 р. (про право підпису);

- висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3345 від 30.07.2013 р.;

- заявка № 44 до контракту комісії № DTH-090-11 від 23.12.2011 р. (специфікація на поставку вогнетривкої продукції у адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»);

- довіреності на співробітників TOB «Группа «Магнезит», які мають право підпису рахунків-фактур.

Проте, 5 серпня 2013 року посадовою особою митного органу винесено рішення про коригування митної вартості товарів №110050001/2013/000014/1 від 05.08.2013 року, яким заявлену декларантом митну вартість 0,373 дол. США/кг відкориговано в сторону збільшення та визначено митну вартість товару у розмірі 0,47 дол. США/кг., а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110050001/2013/00037.

Правомірність та обґрунтованість Рішення про коригування митної вартості товару №110050001/2013/000014/1 від 05.08.2013 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що в документах, наданих позивачем до митного органу для здійснення митного оформлення товару, а саме в рахунках - фактурах та договорі підписи уповноважених осіб підприємства - виробника відрізняються між собою, у зв'язку з чим коригування митної вартості товару митним органом із застосуванням резервного методу визначення митної вартості є правомірним та обґрунтованим, здійсненим у відповідності до чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Надані позивачем документи на підтвердження митної вартості товару містили розбіжності, які унеможливили їх використання для підтвердження митної вартості товару.

Як вже зазначалось позивачем було надано до митного органу обсяг документів, на підтвердження митної вартості товару, а саме: зовнішньоекономічний контракт № 1410 від 03.04.2012 року з доповненням № 5 від 29.12.2012 року; № 9 від 15.04.2013 року та специфікацією № 44 від 19.06.2013 року; INVOICE № від 12.07.2013 року; рахунок-фактура виробника № від 12.07.2013 року; накладні УМВС АТ420055, АТ420056; реєстр № 9 від 23.07.2013 року; сертифікати якості № 23002240, № 23002241 від 11.07.2013 року; договір комісії № DTH-090-11 від 23.12.2011року; прайс виробника від 25.02.2013 року; сертифікат про походження товару (2516471) від 27.06.2013 року; копію митної декларації країни відправлення № 10504060/120713/0000824 від 12.07.2013 року.

31.07.2013 року та 01.08.2013 року декларантом додатково, на вимогу митниці надано письмові пояснення з приводу виявлення розбіжностей, надана додаткова документація, а саме: лист виробника № 17042013/01-фд від 17.04.2013 року (про право підпису); висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3345 від 30.07.2013 року; заявка № 44 до контракту комісії № DTH-090-11 від 23.12.2011 року (специфікація на поставку вогнетривкої продукції у адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»); довіреності на співробітників TOB «Группа «Магнезит», які мають право підпису рахунків-фактур.

Проте, митним органом встановлено невідповідність наданих документів вимогам законодавства, на підставі чого прийнято картку відмови в митному оформленні та рішення про коригування митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками митного органу з огляду на те, що надані позивачем документи на підтвердження митної вартості товару в своїй сукупності не доводять правомірності визначення декларантом митної вартості за основним методом визначення митної вартості.

Так, наданий позивачем висновок ДП «Укрпромзовнішекпертиза» від 30.07.13 р. № 3345 видано на підставі відповіді від представника виробника в Україні компанії «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» щодо цінової інформації на товар. Так, п.4.5 розділу 4 договору комісії від 23.12.2011 р. № DTH-090-ll, укладеного між фірмою «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» та TOB «Група «МАГНЕЗИТ»», зазначено, що ціни на товар, який реалізується, затверджуються Комітентом (TOB «Група «МАГНЕЗИТ») в односторонньому порядку з урахуванням кон'юнктури ринку.

В свою чергу, до обов'язків Комісіонера (компанія «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED») відповідно до вимог п.1.1. розділу 1 та п.п.2.1-2.13 розділу 2 договору комісії належить, зокрема, продаж товару, його популяризація серед клієнтів, підготовка контрактів, надання консультацій щодо якості товару. Таким чином, цінову інформацію щодо товару для проведення цінової експертизи може надати лише виробник товару - «Группа «МАГНЕЗИТ»». При перевірці даного факту за інформацією офіційного сайту компанії - TOB «Група «МАГНЕЗИТ» (htpp://magnezit.lgg.ru/ru/dth/), відповідачем з'ясовано, що до компетенції компанії «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» належить дистрибуція, тобто, організація збуту вогнетривкої продукції Групи Магнезіт для споживачів країн СНД та дальнього зарубіжжя.

При перевірці сайту мережі Інтернет www.magnezit.com, зазначеного у листі №17042013/01-Фд від 17.04.2013 р., було з'ясовано, що він містить інформацію про перелік керуючих осіб ООО «Группа «МАГНЕЗИТ», проте, це не пояснює факт розбіжностей підписів генерального директора ООО «Група Магнезит» Одегова С.Ю. у рахунку-фактурі від 12.07.2013 р. № від підпису, зазначеного у договорі комісії від 23.12.2011р. № DTH-090-ll та головного бухгалтера ООО «Група Магнезит» Стригіної Е.А. у рахунку-фактурі від 12.07.2013 р. № від підпису, зазначеного у прайс-листі виробника товару б/н від 25.02.2013 р. Копії довіреностей, надані позивачем до позову, під час здійснення митного контролю та проведення процедури консультацій, декларантом не надавались.

Заявка № 44 - 1410/030412 від 20.06.2013 р. до договору комісії №DTH-090-ll від 23.12.2011 р., укладеного між фірмою «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» (Кіпр) та ТОВ «Група «МАГНЕЗИТ»» (Росія), надана декларантом разом з декларацією, також не відповідає положенням розділу 4 договору комісії № DTH-090-l 1 від 23.12.2011 р.

Відповідно до п.4.2. вказаного договору зазначено, мовою тексту: «О предполагаемой отгрузке Товара в адрес потребителя, комиссионер уведомляет комитента заявкой (спецификацией), прилагаемой к настоящему договору.» Згідно з п.4.4. договору комісії «комитент принимает полученную от комиссионера заявку (спецификацию) путем ее подписания, или отклоняет ее принятие, о чем незамедлительно уведомляет комиссионера с указанием причин.»

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення пунктів 4.2.; 4.4.; 4.5. договору комісії, подання заявки № 44 - 1410/030412 від 20.06.2013 р. до договору комісії №DTH-090- 11 від 23.12.2011 р., укладеного між фірмою «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» (Кіпр) та ТОВ «Група «МАГНЕЗИТ»» (Росія) повинно було передувати укладанню специфікації № 44 від 19.06.2013 р. до зовнішньоекономічного контракту № 1410 від 03.04.2012 р., укладеного між позивачем та фірмою «DALMOND TRADE HOUSE LIMITED» (Кіпр). Дата підписання заявки 20.06.2013 р. не кореспондується з положеннями пунктів 4.2.; 4.4.; 4.5. договору комісії та не може стосуватися поставки оцінюваного товару за даною специфікацією.

У відповідності до приписів чинного законодавства митний орган наділений повноваженнями щодо перевірки кожного документу, що надано до митного оформлення декларантом для підтвердження митної вартості товару на їх дійсність та відповідність Закону.

В свою чергу, невідповідність наданих декларантом до митного оформлення товару документів вимогам Закону, слугує законною підставою для проведення дій з самостійного визначення митним органом митної вартості товару, в тому силі за шостим резервним методом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність дій відповідача з самостійного визначення митної вартості товару за умови існування у відповідача обґрунтованих сумнівів у правомірності визначення декларантом митної вартості товару за ціною контракту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості товару, з огляду на те, що у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, які ввозилися іншими суб'єктами ЗЕД, митне оформлення яких, вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б), враховуючи положення статті 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосовувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 та 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. 62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, відповідно до наявних даних, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митним органом вартості за попередніми оформленнями 110010000/2012/022397 від 01.11.2012 року (ІМ 40).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим, підстави для зміна або скасування постанови суду в межах доводів апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі №804/11813/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко