Справа № 804/19315/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю
суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.
за участю представників:
позивача: - не з`явився
відповідача: - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Павлоградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року
до Павлоградського районного відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області
про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Павлоградського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка виразилася в залишені без виконання та поверненні заяви щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за вищезазначеною адресою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно залишено без виконання заяву про реєстрацію місця проживання та надано лист № 5875 щодо повернення документів у зв`язку тим, що в талоні зняття з реєстрації місця проживання, вказана дитина - ОСОБА_2 , а в заяві про реєстрацію місця проживання відсутні дані про дитину.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Павлоградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання вх.№265 від 18.10.2014. Зобов`язано Павлоградський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх.№265 від 18.10.2014 про реєстрацію місця проживання.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Постанову суду в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності мотивовано тим, що у разі ненадання суб`єктом звернення в повному обсязі документів, суб`єкт надання адміністративних послуг має прийняти рішення про відмову в її наданні, а відповідач, повертаючи заяву про отримання адміністративної послуги без виконання, утворює стан невизначеності з приводу її отримання, у зв`язку з чим відповідачем в порушення вимог Закону України «Про адміністративні послуги» та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» фактично не розглянуто заяву позивача про реєстрацію місця проживання із прийняттям відповідного рішення.
Відносно решти позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зареєструвати місце проживання позивача за певною адресою, суд мотивував залишення їх без задоволення тим, що суд не може підміняти орган, бездіяльність якого оскаржена, зобов`язуючи його приймати рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідного державного органу.
При цьому суд першої інстанції з посиланням на ч.2 ст.11 КАС України вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву позивача вх.№265 від 18.10.2014 про реєстрацію місця проживання.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовної заяви. Відповідач зазначає про помилкове встановлення судом першої інстанції, що відповідачем надано лист вих. № 5875 від 21.10.2014 щодо повернення заяви про реєстрацію місця проживання позивача саме без виконання, оскільки зазначеного листа було направлено на адресу Центру надання адміністративних послуг виключно із метою з`ясування додаткової інформації щодо можливого місця реєстрації дитини з метою недопущення порушення її прав з огляду на те, що діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем, а позивач позбавила свою дитину цього права. При цьому скаржник звертає увагу, що цей лист є внутрішнім документом двох суб`єктів владних повноважень, що діють виключно у рамках Закону України «Про надання адміністративних послуг» і не може вважатись відмовою у вчиненні певних дій суб`єктом владних повноважень чи бездіяльністю суб`єкту владних повноважень. Крім того, відповідачем було зроблено також запит за місцем проживання батька малолітньої дитини, що ніяким чином не свідчить про бездіяльність відповідача.
24.02.215 ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції заяву, в якій позивач просить прийняти її відмову від адміністративного позову і винести ухвалу, якою провадження у справі закрити у зв`язку з тим, що відповідачем вже було зроблено реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду.
У разі відмови від адміністративного позову суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.
Відповідно до ч.4 ст.112 КАС України суд не приймає відмови від адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.
Статтею 203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовуються в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.
Згідно з п.2 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Павлоградської міськради Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію місця проживання від 17.10.2014 з проханням зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.7) (заяву зареєстровано 18.10.2014 за вх. № 265).
До даної заяви позивачем наданий документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанція про сплату державного мита, талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні та документ, що підтверджує право проживання в житлі.
Павлоградський РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області листом № 5875 від 21.10.2014 повернув начальнику ЦНАП заяву про реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_1 без виконання (а. с.9) з тих підстав, що в талоні зняття з реєстрації місця проживання, виданому Жовтневим РВ у м.Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в п.12 вказана дитина ОСОБА_2 , 2008 року народження, а в наданій заяві ОСОБА_1 дані про дитину відсутні.
В зв`язку з цим відповідач просив ЦНАП з`ясувати можливе місце реєстрації дитини з метою недопущення порушення її прав.
Згідно п.4 Положення про державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 405/2011 від 06.04.2011 р., Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.
ДМС України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
У відповідності до п.п.20 п.4 вказаного Положення ДМС України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про надання адміністративних послуг» від 06.09.2012 № 5203-VI, адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону;
суб`єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг;
суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
При цьому, саме працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи) згідно п.2.6 Порядку №1077 покладено обов`язки щодо вчинення певних дій, направлених на здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи.
За визначенням, наведеним у ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Отже, реєстрація місця проживання в Україні та зняття з реєстрації місця проживання в Україні є діями суб`єкта владних повноважень на внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про надання адміністративних послуг» виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюється перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ані Закон № 1382, ані Порядок № 1077 не передбачають можливості органу реєстрації відмовити у знятті реєстрації місця проживання і не визначають підстави для такої відмови.
Водночас, згідно положень п.44 Примірного регламенту центру надання адміністративних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 588, суб`єкт надання адміністративної послуги зобов`язаний: своєчасно інформувати центр про перешкоди у дотриманні строку розгляду справи та прийнятті рішення, інші проблеми, що виникають під час розгляду справи.
Таким чином, позиція суду першої інстанції про те, що у разі ненадання суб`єктом звернення в повному обсязі документів, суб`єкт надання адміністративних послуг має прийняти рішення про відмову в її наданні, є безпідставною.
З наведених вище обставин справи вбачається, що відповідачем саме позивачу не направлялась відмова у задоволенні її заяви, а лист відповідача № 5875 від 21.10.2014 адресований не позивачу, а начальнику ЦНАП.
Тобто відповідачем не направлялись/надавались позивачу будь-які листи стосовно заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання громадянки. Листування мало місце між Павлоградським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області та ЦНАП Павлоградської міськради.
І лист Павлоградського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області № 5875 від 21.10.2014 свідчить про повернення заяви ОСОБА_1 без виконання у зв`язку з необхідністю отримання додаткової інформації, яка стосується реєстрації дитини позивача.
Стосовно задоволених судом першої інстанції заявлених ОСОБА_1 позовних вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, яка виразилась на думку позивача в залишені без виконання та поверненні вищевказаної заяви щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання допомоги працівниками міліції, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо).
Дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб (наприклад, дії щодо вилучення майна, затримання особи тощо).
З наведених вище обставин справи вбачається, що поведінка відповідача як суб`єкта владних повноважень була активною, про що свідчить складення відповідачем листа № 5875 від 21.10.2014, а також направлення останнім запиту за місцем проживання батька малолітньої дитини (що не заперечується позивачем).
Це нівелює висновки суду першої інстанції про бездіяльність відповідача та одночасно свідчить про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.
Стосовно суті спірних відносин колегія суддів зазначає наступне:
У частині 2 статті 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
У ст.6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).
Тобто наведеною нормою встановлюється обов`язок кожного громадянин України (у т. ч. і дітей) зареєструвати місце проживання протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання.
При цьому, згідно ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Отже, прохання відповідача щодо надання додаткової інформації стосовно реєстрації дитини ОСОБА_1 (яка в силу приписів ч.1 ст.242 ЦК України є законним представником ОСОБА_2 ) здійснено відповідачем у межах чинного законодавства.
Тим більш, що сама ОСОБА_1 у вищевказаній заяві про відмову від адміністративного позову від 24.02.215 зазначає про проведення відповідачем реєстрації її місця проживання, а також її неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 .
Разом з тим, в оскаржуваній постанові суду першої інстанції не надана оцінка законності/незаконності такої вимоги відповідача.
Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним задоволення судом першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання вх. № 265 від 18.10.2014.
Крім того, колегія суддів вбачає порушення норм процесуального права при задоволенні судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх. №265 від 18.10.2014 про реєстрацію місця проживання та при відмові у задоволенні інших позовних вимог в частині порядку застосування ч.2 ст.11 КАС України, оскільки суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні (фактично через неналежно обраний спосіб захист порушеного права) позовних вимог і самостійно висунув нову позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , задовольнивши її, що не відповідає приписам наведеної вище правової норми.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно та не у достатньому обсязі встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
При цьому, колегія суддів бере до уваги надану ОСОБА_1 заяву про відмову від адміністративного позову від 24.02.215 з огляду на проведення відповідачем реєстрації місця проживання самої ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 157, 194, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Прийняти відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий: І.Ю. Добродняк
Суддя: Н.А. Бишевська
Суддя: Я.В. Семененко