Справа № 2а-5870/11/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р. Справа № 130489/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

23.05.2011 року суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.5.2011 року № , № та від 02.03.2011 року № /0.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що помилково перераховані Коростівським військовим лісгоспом та ПП Скіфи кошти в сумі 15 000, 00 грн. не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), вважає протизаконним висновок податкового органу, що вона повинна перейти із спрощеної системи оподаткування на загальну та за 2009 рік сплатити з отриманого доходу податок на доходи фізичних осіб, а з загального обороту за 2009 рік податок на додану вартість.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Сколівському районі Львівської області 16.05.2011 р. № , № , від 02.03.2011 року № /0.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що помилково перераховані позивачу і повернуті ним у тому ж періоді кошти на загальну суму 15 000, 00 грн. не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) приватного підприємця ОСОБА_2, а тому перевіряючі протиправно зарахували вказані кошти до виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Сколівському районі Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Сколівському районі Львівської області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, за результатами якої складено акт № 17/17-2/НОМЕР_3 від 16.02.2011 року(а.с.6-15).

На підставі акту перевірки, з врахуванням рішення ДПА у Львівській області № 12619/10/25-005/978 від 10.05.2011 року(а.с.16-20), відповідачем винесено: податкове повідомлення-рішення від 16.05.2011 року № , яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 17 766, 60 грн. та податкове повідомлення-рішення від 16.05.2011 року № , яким зобов'язано підприємця ОСОБА_2 сплатити суму податку на додану вартість - 9874,41 грн., з яких 6267,53 грн. зобов'язання за основним платежем, 3606,88 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення від 02.03.2011 р. № /0 про сплату податку на додану вартість на суму 40 000, 89 грн. (32 032,71 грн. за основним платежем, 8008,18 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(а.с.21-23).

Згідно акту перевірки позивачем порушено: ст.ст. 13,14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 16.12.1992 р. № 13-92, не задекларовано дохід від підприємницької діяльності в сумі 17 766,60 грн. (2008 р. 844,20 грн., 2009 р. 16922,40 грн.), не нараховано та не сплачено податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності; пп.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(зі змінами та доповненнями) (надалі Закон № 168/97), встановлено заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 31337,67 грн.; пп.7.4.3, пп.7.4.4., пп. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України № 168/97, встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 695,04 грн.; ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р. № 727/98, перевищення у 2008 році позивачем обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), дозволеної для перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (500 000, 00 грн.) на суму 9380, 00 грн. (ПДВ 1876, 00 грн.).

З наявної в матеріалах справи виписки № 1859 філії «ЗГРУ»ПАТ КБ «Приватбанк» слідує, що ПП «Скіфи» помилково перерахувало СПДФО ОСОБА_2 10 000, 00 грн.(а.с.24). Крім цього, із заяви Коростівського військового лісгоспу від 07.03.2008 року слідує, що Коростівським військовим лісгоспом помилково сплачені коштів СПДФО ОСОБА_2.в сумі 5000, 00 грн.(а.с.25).

Згідно ст.. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 16.12.1992 р. № 13-92 оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". При здійсненні операцій з купівлі-продажу корпоративних прав та визначених законом цінних паперів, крім набутих у випадках, визначених пунктом "з" статті 5 цього Декрету, оподатковуваним доходом громадянина, у тому числі зареєстрованого як суб'єкт підприємницької діяльності, вважається прибуток, тобто різниця між доходом, отриманим від продажу таких корпоративних прав та цінних паперів протягом звітного року, та документально підтвердженими витратами на їх придбання, понесеними громадянином протягом звітного року або попередніх звітному років. Облік фінансових результатів операцій з купівлі-продажу корпоративних прав та цінних паперів ведеться у порядку, встановленому пунктом 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Прибуток, отриманий громадянином від операцій з купівлі-продажу корпоративних прав та цінних паперів, обчислений за результатами звітного року, включається до складу його сукупного річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 цього ж Декрету з доходів, зазначених у цьому розділі Декрету, податок обчислюється:

а)підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період;

б)податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі.

Перерахування утриманих сум податку до бюджету підприємства, установи, організації та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності здійснюють у порядку, передбаченому статтею 10 цього Декрету. Обчислення податку з фактичного річного доходу провадиться податковими органами за місцем постійного проживання платника, а якщо його діяльність здійснюється в іншому місці - за місцем здійснення цієї діяльності з обов'язковим повідомленням податковому органу за місцем постійного проживання громадянина про розміри одержаного ним доходу і сплаченого податку за минулий рік.

Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо:

кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п'яти;

валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно пп.7.4.3, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду. Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Для банківських установ при одержані ними права власності на заставлене майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р. № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень; юридичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за визначенням Указу № 727/98 є сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Перевіряючими зараховано до виручки від реалізації продукції (товарів, робіт послуг) помилково перераховані підприємцю ОСОБА_2 Приватним підприємством «Скіфи» та Коростівським військовим лісгоспом кошти, які були повернуті ним у тому ж періоді на загальну суму 15 000, 00 грн. і котрі не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) приватного підприємця ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок податкового органу про те, що приватний підприємець ОСОБА_2 мала здійснювати діяльність на загальній системі оподаткування відповідно до ст.13 та ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.1.21992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та донарахування їх доходів, отриманих у 2009 р. в сумі 188 026, 00 грн. згідно умов загальної системи оподаткування є безпідставним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалах від 17.02.2014 року у справі № 2а-3169/10/1670 та від 15.11.2011 року у справі № 2а-600/08.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі № 2а-5870/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін