Справа № 820/2421/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 квітня 2015 р. Справа № 820/2421/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Малишевої І.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Михайлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" про визнання дій протиправними , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1", в якому з урахуванням уточнень просить суд: визнати протиправними дії Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" щодо відмови в наданні на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 року № 1532 запитаних копій договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені відповідачем без застосування процедур державних закупівель з початку 2015 року до 18.02.2015 року - дати розгляду запиту.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу охорони здоров'я Обласний "Обласна туберкульозна лікарня № 1" з інформаційним запитом від 06.02.2015 року за №1532 про надання публічної інформації. Відповідач надав відповідь на запит листом №196 від 18.02.2015 року, частково задовольнив запит та відмовив позивачу в наданні копій відкритих документів та публічної інформації, з посиланням на можливість надання запитуваних документів лише при наявності згоди контрагентів, чим на думку позивача, порушив норми чинного законодавства, зокрема Закону України "Про доступ до публічної інформації", а тому позивач вважає дії відповідача незаконними.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись не необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" з інформаційним запитом від 06.02.2015 за №1532, в якому просив надати публічну інформацію у вигляді копій документів про розпорядження бюджетними коштами. А саме, було запитано копії договорів 13 додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені відповідачем без застосування процедур державних закупівель з початку 2015 року до дати розгляду запиту.

Відповідачем, Комунальним закладом охорони здоров'я Обласний "Обласна туберкульозна лікарня № 1" листом від 18.02.2015 за №196 надана відповідь на інформаційний запит про надання публічної інформації від 06.02.2015 року за №1532, в якому відмовив в наданні запитуваної інформації, з посиланням на є, що запитані копії договорів можуть бути надані лише при наявності згоди контрагентів.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, зазначає наступне.

Предметом інформаційного запиту про отримання публічної інформації є отримання інформації стосовно того, які продукти харчування та за якою ціну за одиницю продукції закуповують для потреб закладу протягом 2015 року, за бюджетні кошти, інформацію (копії документів) стосовно того, чому саме цей постачальник постачає до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" продукти харчування у 2015 році, інформацію, чим Комунальний Заклад Охорони Здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" керувався коли обирав постачальника продуктів харчування до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" у 2015 році.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює владні управлінські функції (обов'язки) по отриманню бюджетних асигнувань, взяттю бюджетних зобов'язань та здійсненню витрат бюджету.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення, замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (ст. 2 БК України).

Укладання відповідачем договорів про закупівлю продуктів харчування є фактом взяття бюджетних зобов'язань у вигляді укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Ці дії відповідач реалізує лише завдяки своєму статусу розпорядника бюджетних коштів і відповідним владним повноваженням для цього, адже без них ніяка юридична особа не має прав розпоряджатися коштами бюджету.

Суд звертає увагу, що лише в ході судового розгляду справи, відповідачем надано до суду та позивачу витребувані в оскаржуваному запиті документи, у зв'язку із чим ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлено клопотання про зменшення позовних вимог, дане клопотання задоволено судом та зменшення позовних вимог прийнято.

Так, позивач просив визнати протиправними дії Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" щодо відмови в наданні на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 № 1532 запитаних копій договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені відповідачем без застосування процедур державних закупівель з початку 2015 року до 18.02.2015 - дати розгляду запиту.

Таким чином, суд оцінивши доводи позивача щодо несвоєчасного надання відповіді на наданий ним запит, з урахуванням всіх обставин та наданням відповідачем лише в ході розгляду справи витребуваних документів на публічний запит позивача, приходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація визначається як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Закон України "Про інформацію" встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до публічної інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суд, аналізуючи вищенаведені норми права, приходить до висновку, що Держава не може обмежити право на доступ, наперед окресливши межі його застосування, тобто виключивши певні категорії відомостей із сфери цього права. Закон не може поділяти інформацію на завжди відкриту та завжди закриту. Це було б внутрішньо суперечливим і, відповідно, неприродним. Тому презумпцію відкритості інформації узгоджується з правом на доступ до інформації. З цього також випливає, що питання можливості обмеження доступу, як виняток з відкритості, повинно вирішуватися відносно конкретної інформації та за обставин конкретної ситуації, які наявні на момент прийняття рішення про можливість обмеження доступу. Цей конкретний розгляд можливості і правомірності обмеження доступу повинен здійснюватися з урахуванням ч.2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таким чином, зазначені вище пункти щодо обмеження доступу до інформації є юридичною конструкцією - засобом для перевірки наявності необхідних умов для обмеження доступу до інформації. Це ті умови, виконання яких є обов'язковим для того, щоб виняток з відкритості інформації був правомірним. Іншими словами - обмеження доступу до публічної інформації без застосування цих вимог є незаконним і порушує право особи на інформацію. Будь-якому обмеженню доступу до інформації з боку розпорядника повинно передувати застосування цих вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Отже, в порушення відповідачем вимог ч. 1 ст.20 Закону №2939-VІ, а саме п'ятиденного строку надання відповіді на запит ОСОБА_1, та наданням запитуваної інформації лише під час судового розгляду, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" щодо відмови в наданні на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 № 1532 запитаних копій договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені відповідачем без застосування процедур державних закупівель з початку 2015 року до 18.02.2015 підлягають задоволенню.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст.94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати протиправними дії Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна туберкульозна лікарня № 1" щодо відмови в наданні на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 року № 1532 запитаних копій договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені відповідачем без застосування процедур державних закупівель з початку 2015 року до 18.02.2015 року - дати розгляду запиту.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (61001, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1, інші відомості суду не відомі) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06 квітня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.