Справа № 826/17326/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - Дяченко Юлії Вікторівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства «ЕСКО» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 07(форми «В 4») від 27 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство «ЕСКО» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки акта перевірки документально і нормативно не підтверджуються, оскільки реальність спірних правочинів з контрагентами-постачальниками товарів підтверджується наявними у позивача та належним чином оформленими первинними документами, укладення зазначених правочинів напряму пов'язане з господарською діяльністю ТОВ ВКП «ЕСКО» (оптова та роздрібна торгівля електротоварами і електронною апаратурою, машинами й устаткуванням, та ін. невживаними товарами в спеціалізованих магазинах). З огляду на зазначене, позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 27.08.2014 року № 07 та № 07.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - Дяченко Юлія Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання ТОВ ВКП «ЕСКО» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 04.08.2014 року № 728/26-55-22-07/22579667, за змістом якого перевіркою було встановлено порушення позивачем норм пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, показника валових витрат на 986992,90 грн. та завищення податкового кредиту за звітні періоди жовтень-грудень 2012 року і лютий, квітень-грудень 2013 року на загальну суму податку на додану вартість 425651,00 грн. - в порушення норм п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 і п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

За результатами дослідження змісту наданих позивачем первинних документів з урахуванням положень Узагальнюючої податкової консультації щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат, затвердженої Наказом Державної податкової служби України від 15.02.2012 року № 123, перевіряючі вирішили, що в актах наданих послуг відсутня інформація та звіти про інші послуги, визначені умовами п. 1.2 - пп. 1.4.5 п. 1.4 укладених договорів про надання послуг, а саме: які конкретно види послуг фактично надані, у пред'явлених документах містяться лише посилання на реалізацію послуг без посилання на документи, що відповідно не доводить фактичне виконання таких послуг. Також, відсутні документи щодо результатів досліджень з детальним та повним описом усіх питань відповідно до узгоджених напрямів.

На підставі вище, викладеного перевіряючі прийшли до висновку про відсутність зв'язку між господарською діяльністю позивача та правочинами, укладеними ним з ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби сам Україна» про надання послуг.

Перевіркою також встановлені взаємовідносини ТОВ ВКП «ЕСКО» з ТОВ «Фірма Рісмус», згідно договору купівлі-продажу від 20.06.2012 року № 20/06/12, предметом якого є товар (бензо- та електроінструменти, грунтофрези та інша садова техніка, комплектуючі до неї). За даними АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту» та реєстрів отриманих податкових накладних, ТОВ ВКП «ЕСКО» включило до складу податкового кредиту за жовтень 2012 року суму ПДВ 16889,86 грн., за листопад 2012 року - 83591,79 грн., за грудень 2012 року - 57544,80 грн. і за лютий 2013 року - 32507,56 грн. на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Фірма Рісмус».

Разом з тим, за наслідками аналізу даних АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту» та матеріалів регіональних контролюючих органів про проведення документальних перевірок та актів про неможливість проведення зустрічних звірок суб'єктів господарської діяльності (перелік останніх наявний в акті перевірки) працівники відповідача виявили, що протягом аналогічних звітних періодів ТОВ «Фірма Рісмус» співпрацювало переважно із сумнівними контрагентами-постачальниками (в т.ч. з ознаками фіктивності).

На підставі вищевикладеного, перевіряючі дійшли висновку про відсутність у ТОВ ВКП «ЕСКО» достатніх правових підстав для формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі неналежних податкових накладних, оформлених за результатами правочину з ТОВ «Фірма Рісмус» (яке станом на день складання акта перевірки перебуває в процедурі банкрутства), та податкових накладних, отриманих від ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби сам Україна» на загальну суму 235116,23 грн.

За результатами проведеної документальної перевірки ТОВ ВКП «ЕСКО» перевіряючі дійшли висновку, зокрема, про завищення від'ємного значення (ряд. 19 декларації) за лютий 2013 року в сумі 93003,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивач подав до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві письмові заперечення від 14.08.2014 року № 216/2014 на висновки вказаного акта від 04.08.2014 року № 728/26-55-22-07/22579667 з обґрунтуванням своєї позиції.

Листом від 21.08.2014 року № 40372/10/26-85-22-07-10 відповідач залишив висновки Акта перевірки без змін, а заперечення ТОВ ВКП «ЕСКО» - без задоволення.

27.08.2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 07 (форми «В4»), яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість ТОВ ВКП «ЕСКО» на 93003,00 грн. по податковим деклараціям за звітний період лютий 2013 року.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, позивачем отримано рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві від 30.10.2014 року № 11162/10/26-15-10-06-15, винесеного за результатами розгляду первинної скарги позивача, у відповідності до змісту якого податкове повідомлення-рішення від 27.08.2014 року № 07 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року повадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 27.08.2014 року № 07 (форми «Р») закрито.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення№ 07 від 27.08.2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Так, нормою пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У розумінні пп. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «маркетингові послуги (маркетинг)» - це послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Також, в Узагальнюючій податковій консультації щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат, затвердженої Наказом ДПА України від 15.02.2012 року № 123, міститься визначення поняття «мерчандайзинг» як одного із видів маркетингу, що сприяє інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдале розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, організація презентацій з роздачею сувенірів, наданням знижок та пільг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

При цьому, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст. 201 ПК України).

Так, наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 379 на виконання положень ст. 201 ПК України затверджено Порядок заповнення податкової накладної, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071 (який набрав чинності 16.12.2011 року та втратив чинність 01.03.2014 року).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1379 сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг продавця у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку (п. 6.2 Порядку № 1379).

Не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; порушення порядку заповнення податкової накладної; податкова накладна виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду (п. 6.3 Порядку №1379).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011року № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні цього Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно норм до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону).

Крім того, у відповідності до положень норм п. 3 - 5 ст. 9 цього Закону, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Аналіз викладених норм Закону та Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції (в т.ч. з придбання маркетингових послуг), яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Правова позиція по даному питанню викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011року № 742/11/13-11.

Судом першої інстанції також було встановлено, що 20 червня 2012 року між ТОВ ВКП «ЕСКО» (Покупець), в особі директора Нігматулліна М.Н., і ТОВ «Фірма Рісмус» (Продавець), в особі директора Бондаренка А.В., був укладений договір купівлі-продажу за № 20/06/12. За умовами цього Договору Продавець зобов'язується передати товар (бензо- та електроінструменти, грунтофрези та інша садова техніка, комплектуючі до неї) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього грошову суму відповідно до умов Договору (п. 1.1 цього Договору). Загальна вартість Договору становить 2100000,00 грн., крім того ПДВ - 420000,00 грн. (п. 2.2 цього Договору).

Згідно п. 4.1 - 4.2 зазначеного Договору, поставка товару здійснюється Продавцем за його рахунок на склад Покупця за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 33ш, ш.1. Здача-прийом товару відбувається за номенклатурою, кількістю, ціною та сумою, зазначеними у видаткових накладних, що видані Продавцем на ім'я Покупця.

Оплата вартості товарів, відповідно до п. 3.1 даного Договору, здійснюється Покупцем на підставі виставлених Продавцем рахунків-фактур шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Продавця на умовах відстрочки платежу (протягом 180 календарних днів після отримання товару).

На підтвердження фактів поставки ТОВ «Фірма Рісмус» товарів на адресу ТОВ ВКП «ЕСКО», а також проведення розрахунків за такі придбані товари позивач надав до суду копії наступних документів: рахунків на оплату; витягів з книги обліку довіреностей за відповідні періоди 2012 і 2013 року; податкових накладних, де зафіксовані відомості про перерахування позивачем на користь зазначеного постачальника коштів на загальну суму 1143204,06 грн. (разом з ПДВ) в якості оплати за електроінструменти згідно відповідного договору.

Відповідно до пояснень позивача, викладених в тексті поданого позову, отримані від ТОВ «Фірма Рісмус» товари були оприбутковані на ТОВ ВКП «ЕСКО» на рахунку бухгалтерського обліку 281 «Товари на складі», та в подальшому були частково реалізовані контрагентам-покупцям ТОВ «Епіцентр К» (згідно договору поставки від 01.04.2010 року № 1571/АГ/10) і ПАТ «Міжнародний аеропорт «Симферополь» (згідно договору поставки від 30.08.2012 року № 369.24.17.РОКУ01.12). Поставка обумовлених товарів названим покупцям здійснювалася позивачем самотужки із залученням орендованого транспорту і експедитора.

Додатково на обґрунтування правомірності позовних вимог позивачем надані до суду копії наступних документів: витягу з виписки по бухгалтерському рахунку 281 по контрагенту ТОВ «Фірма Рісмус» за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, бухгалтерських довідок з відомостями про залишки товарів, що були отримані від ТОВ «Фірма Рісмус» за переліченими вище видатковими накладними, станом на 31.12.2013 року і 30.09.2014 року; договорів поставок від 01.04.2010 року № 1571/АГ/10 і від 30.08.2012 року № 369.24.17.РОКУ01.12, та оформлених до них первинних документів (видаткових накладних, довіреностей покупців на отримання товарно-матеріальних цінностей) і банківських виписок, документальних доказів забезпечення перевезення реалізованих товарів на адреси покупців.

Крім того, під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що протягом 2011 - 2012 років ТОВ ВКП «ЕСКО» (Замовник) були укладені сході за змістом письмові договори про надання маркетингових послуг, послуг з організації просування товарів з підприємствами ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби сам Україна», а саме:

- договір про надання послуг по організації просування товарів від 30.12.2011 року за № 3524АГ, за умовами якого Виконавець (ТОВ «Епіцентр К») має надавати за дорученням Замовника інформаційні, маркетингові та інші послуги з метою подальшого просування та збільшення обсягів продажу товарів, що поставляються Замовником за договорами поставок між Замовником і Виконавцем. Предметом даного Договору є надання Виконавцем послуг щодо просування товару департаменту «Автогрупа та електроінструмент» в регіонах України на умовах, передбачених Договором. Такі послуги щодо просування товару передбачають надання наступної консультаційної інформації: розміщення товару на окремих стелажах та площадках Виконавця; формування Виконавцем споживчого кошику покупця поденно; проведення інформаційного обслуговування товарів, які постачаються Замовником, та цільового опитування клієнтів; інформування щодо залишку товарів на стелажах гіпермаркету; надання інформації Замовнику стосовно періодів проведення рекламних заходів всередині гіпермаркетів Виконавця та інформування про зміну попиту на товари, що постачаються Замовником; проведення аналізу рекламно-інформаційної продукції за неаналогічними видами продукції; проведення аналізу результатів маркетингових досліджень, формування висновків і рекомендацій; інформування щодо змін в асортименті товару з урахуванням реалізації та надходження на ринок нових видів товару; надання інформації Замовнику щодо асортименту та можливих змін до нього з урахуванням специфіки реалізації товару у регіонах; інформування щодо можливості підвищення зацікавленості кінцевого споживача до товару, який постачається Замовником у мережу гіпермаркетів Виконавця;

- договір про надання послуг по організації просування товарів від 30.12.2011 року № 334120 (аналогічний за змістом попередньо описаному Договору), за умовами якого Виконавець (ТОВ «Епіцентр К») має надавати за дорученням Замовника інформаційні, маркетингові та інші послуги з метою подальшого просування та збільшення обсягів продажу товарів, що поставляються Замовником за договорами поставок між Замовником і Виконавцем. Предметом даного Договору є надання Виконавцем послуг щодо просування товару відділу «Інструменти» в регіонах України на умовах, передбачених Договором;

- договір про надання маркетингових послуг від 01.01.2012 року № 622/111214п, за умовами якого Виконавець (ПрАТ «Нова Лінія») за завданнями Замовника зобов'язується надавати Замовнику маркетингові послуги стосовно способів та методів реалізації непродовольчих товарів та послуги по перепродажній підготовці товару, які постачались, постачаються або плануються в майбутньому до постачання Замовником через торговельну мережу Виконавця, а Замовник, в свою чергу, - своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов Договору. Маркетингові в залежності від їх виду надаються або щомісячно або поквартально. По даному Договору Виконавець за усним замовленням Замовника надає наступні маркетингові послуги та послуги по перепродажній підготовці товару: вивчення попиту на товар, аналіз динаміки попиту; дослідження кон'юнктури ринку; аналіз порядку взаємодії Замовника з покупцями та/або постачальниками, методів продаж; розміщення інформації про товар; інформування покупців, які перебувають у магазинах Виконавця, про товар, що постачається Замовником, а саме надання необхідної та доступної інформації згідно Закону України «Про захист прав споживачів»; підготовка товару до продажу (розпаковування товару, розміщення на полицях, контроль за зовнішнім виглядом товару і т.п.); заведення інформації про Замовника та поставлений ним товар в базу даних Виконавця; впровадження, розвиток та/або аналіз перспективних видів торгових операцій; забезпечення відповідним вимогам Замовника щодо викладки товару на полицях торгівельного центру Виконавця; можливість, доцільність та ефективність проведення ремаркетингу по відношенню до товару.

Завданням надання послуг по даному Договору є збільшення Замовником об'ємів продажу товару, підготовка до продажу та організація продажу товару, отримання Замовником максимального прибутку, зростання іміджу Замовника, задоволення попиту споживачів товару та сприяння просування товару на ринку аналогічних товарів;

- договір про надання маркетингових послуг від 01.01.2012 року № 6176/111214п, за умовами якого Виконавець (ПрАТ «Нова Лінія») за завданнями Замовника зобов'язується надавати Замовнику маркетингові послуги стосовно способів та методів реалізації непродовольчих товарів та послуги по перепродажній підготовці товару, які постачались, постачаються або плануються в майбутньому до постачання Замовником через торговельну мережу Виконавця, а Замовник, в свою чергу, - своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов Договору. Даний Договір аналогічний за змістом попередньо описаному договору про надання маркетингових послуг від 01.01.2012 року № 622/111214п, пов'язаний із договором поставки з ПрАТ «Нова лінія» від 25.09.2009 року № 6176/090925;

- договори про надання послуг від 29.03.2011 року № 04096, від 01.01.2012 року № 04177, від 01.01.2012 року № 04178 та від 01.01.2013 року № 04226 (аналогічні за змістом), за умовами яких Виконавець (ТОВ «Леруа Мерлен Україна») зобов'язується за замовленням Замовника надати останньому послуги з просування продукції, передбаченої Договором поставки (договір від 24.04.2010 року № 04025), з метою збільшення її продажу кінцевим споживачам, а Замовник, в свою чергу, прийняти результати та сплатити вартість таких послуг у строк та на умовах передбачених даним Договором. Конкретні види послуг визначені сторонами в Додатку № 1 від 21.09.2011 року, Додатку № 1 від 29.06.2012 року та відповідно у Додатках № 1 і № 2 від 15.07.2013 року, Додатку № 1 від 12.09.2013 року до вказаних вище Договорів про надання послуг, а саме: додаткове розміщення товару в торці торгівельного ряду, надання місця для розташування інформаційних плакатів, розміщення інформації про товар Замовника у інформаційному буклеті Виконавця та розповсюдження таких інформаційних буклетів, спеціальне позначення товару, розміщення товару на окремому стенд-подіумі, розміщення товару на стенді біля каси, розміщення товару (назви, зображення) на об'єктах зовнішньої реклами, додаткові послуги (такі як перевірка працездатності товару, який постачається Замовником);

- договір купівлі-продажу від 18.10.2006 року № 000511 (з урахуванням змін і доповнень передбачених у додатку № 2 від 01.03.2011 року до такого Договору), в рамках якого передбачається надання ТОВ «Практікер Україна» певних послуг на користь Постачальника товару (ТОВ ВКП «ЕСКО») платних послуг, зокрема: послуг пов'язаних з введенням Постачальника в мережу збуту Практікер, послуг з презентації товарів, послуг зі стимулювання збуту, послуги з організації доставки кореспонденції, яка може бути пов'язана з товаром чи питаннями діяльності Постачальника, послуги з облаштування торгівельних площ у певному магазині Практікер для продажу товарів Постачальника, рекламні послуги та послуги з промовтерства (послуги зі сприяння подальшого просування та збільшення обсягів продажу товарів Постачальника, що включають в себе - дослідження кон'юнктури українського ринку товару Постачальника, вивчення попиту і пропозиції на товар Постачальника у різних регіонах України, розробка стратегічних, тактичних та оперативних планів збутової діяльності, збір та аналіз комерційної інформації про споживачів товару Постачальника, вивчення суспільної думки про якісні характеристики товару Постачальника; надання консультацій та/або рекомендацій з питань, що стосуються торгівлі, розповсюдження, маркетингу та рекламування товару Постачальника на ринку України, та ін.);

- контракт поставки від 26.03.2008 року № 4040 (з урахуванням змін внесених додатковими угодами № 4 від 08.11.2012 року та № А1 від 04.01.2011 року до такого Рамкового Контракту), в рамках якого передбачається надання ТОВ «Зроби Сам Україна» (ОБІ) маркетингових послуг на користь Постачальника товару (ТОВ ВКП «ЕСКО») з метою розширення ринку збуту товарів Постачальника та збільшення обсягів постачання і реалізації таких товарів в мережу магазинів ОБІ, зокрема: маркетингові послуги по залученню клієнтів при відкритті нового магазину (в т.ч. послуги з вивчення ринку збуту товарів у регіоні відкриття нового магазину ОБІ, проведення маркетингових досліджень стосовно асортименту товарів Постачальника у регіоні відкриття нового магазину, ознайомлення клієнтів з товарами, що постачаються Постачальником, перед відкриттям нових магазинів та продовження цих заходів після відкриття, внесення товарів до інформаційних баз продажу у новому магазині ОБІ, послуги з організації збуту товарів), маркетингові послуги по залученню клієнтів при початку роботи з Постачальником (в т.ч. послуги за переліком, що наведений вище, та моніторинг попиту споживачів на території магазинів ОБІ, аналіз перспектив розвитку, забезпечення відповідних запасів та їх пристосування до потреб споживачів, збір та аналіз інформації щодо відгуків споживачів стосовно поставлених Постачальником товарів, дослідження та аналіз інформації стосовно потенційних споживачів на території магазинів ОБІ, аналіз можливості, доцільності та ефективності проведення рекламних компаній товарів, що постачаються Постачальником), регулярні щорічні маркетингові послуги по залученню клієнтів, регулярні маркетингові послуги щодо товарів (послуги, що забезпечують функціонування діяльності у сфері організації та управління рухом товарів до кінцевого споживача та після продажного обслуговування споживачів товарів, вивчення споживчого попиту - послуги по забезпеченню стимулювання збуту товарів, послуги з оптимального розміщення товарів в місцях продажу в магазинах ОБІ, послуги зі збору та розповсюдження інформації про товари в магазинах ОБІ, виробництво та розповсюдження на території магазинів ОБІ інформаційних матеріалів з інформацією про товар, його ціни і виробника, послуги інформування споживачів про асортимент та переваги товарів (шляхом розповсюдження мовних оголошень на території продажу товарів в магазинах), ознайомлення споживачів з якісною характеристикою товарів шляхом надання усних консультацій, надання працівникам Постачальника та його контрагентам місця та можливості для демонстрації споживачам технології використання товарів, організація проведення розпродажу товарів, надання пропозицій по удосконаленню асортименту товарів та пакування згідно з концепцією ОБІ, передпродажні заходи стосовно товарів, послуги з моніторингу, вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту; та ін.).

За умовами цих Договорів передбачено, що вся інформація надається Замовнику Виконавцями в усній формі та/або в іншій формі погодженій сторонами (засобами електронної пошти). Надання послуг за Договорами підтверджується актом прийому-передачі послуг. Розрахунок вартості послуг розраховується у певних відсотках від суми реалізованого та або попередньо поставленого Замовником (ТОВ ВКП «ЕСКО») товару на адресу Виконавців (ТОВ «Епіцентр К», ПАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби сам Україна») за договорами поставок (зокрема, договір від 01.04.2010 року № 1571/АГ/10 з ТОВ «Епіцентр К», договір № 622/60102Р з ПрАТ «Нова лінія»).

На підтвердження фактів надання підприємствами ТОВ «Епіцентр К», ПАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна», ТОВ «Зроби сам Україна» маркетингових послуг (в т.ч. послуг по організації просування певних товарів (товарів певної торгових марок «DeWalt», «Black&Decker», «ALPINA», «CastelGarden»), а також проведення розрахунків за такі надані послуги позивач надав до суду копії наступних документів: рахунків на оплату, актів виконання робіт (надання послуг); актів здачі-прийняття послуг; актів здачі-приймання робіт (надання послуг); актів прийомки-передачі послуг; актів надання послуг; податкових накладних; виписок відділень ПАТ «Райффайзен Банк аваль» (МФО 322904, МФО 300335) по особовому рахунку ТОВ ВКП «ЕСКО» з відповідні періоди 2012 - 2014 роки та повідомлень ТОВ «Зроби сам Україна» про оплачені та зараховані платежі, де зафіксовані відомості про сплату позивачем на користь ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія» і ТОВ «Зроби сам Україна» вартості наданих послуг в повному обсязі, згідно відповідних рахунків і актів наданих послуг; заяв ТОВ «Леруа Мерлен Україна» про зарахування зустрічних вимог, а саме: зарахування зобов'язань ТОВ ВКП «ЕСКО» по сплаті вартості послуг в рахунок зобов'язань ТОВ «Леруа Мерлен Україна» по сплаті вартості поставлених товарів за договором поставки; заяв про припинення зобов'язань, шляхом зарахування зустрічних вимог по договору купівлі-продажу від 18.10.2006 року № 000511 підписаних між ТОВ «Практікер Україна» і ТОВ ВКП «ЕСКО».

Згідно наявних у матеріалах справи відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ ВКП «ЕСКО» та даних акта перевірки від 04.08.2014 року № 728/26-55-22-07/22579667, до основних видів господарської діяльності позивача за КВЕД, зокрема, відносяться наступні: оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування та відтворювання звуку й зображення (46.43), оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (46.49), роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (47.54) і роздрібна торгівлі іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (47.48).

Також, судом першої інстанції було встановлено, що вся отримана за результатами наданих послуг інформація аналізувались та оброблялись на ТОВ ВКП «ЕСКО» у вигляді зведених звітів. Отримані дані використовувались при прийнятті рішень щодо обсягів закупівель у постачальників та обсягів продажу товарів позивачем, коригування асортименту товарів, планів щодо строків поставок залежно від попиту на сезонні товари, тощо, що підтверджується наявними в матеріалах справи наказами Товариства від 03.01.2012 року № 03/01/2012/02 та від 02.01.2013 року № 02/01/2013/01 та звітів з витрат на послуги з просування товарів за 4-ий квартал 2012 рік та за 2013 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що зі змісту наведених вище документів вбачається наявність у позивача ділової мети на укладення описаних вище правочинів з вказаними підприємствами-постачальниками товарів і маркетингових послуг.

Натомість, відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у підприємств ТОВ «Фірма «Рісмус», ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна» і ТОВ «Зроби сам Україна» умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб, на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

Також, в силу п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в Акті перевірки від 04.08.2014 року № 728/26-55-22-07/22579667 не наведено правової норми, в силу якої на платника податку (покупця) покладена відповідальність за недекларування та несплату податкових зобов'язань платником податку-контрагентом (продавцем), шляхом позбавлення його права на податковий кредит.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 року за № К-24491/10, «за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання Підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань».

В ході розгляду даної справи відповідачем не було пред'явлено до суду будь-які належні докази нікчемності правочинів, укладених між ТОВ ВКП «ЕСКО» і підприємствами ТОВ «Фірма «Рісмус», ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна» і ТОВ «Зроби сам Україна», а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження факту підписання договору постачання товару від 01.06.2011 року № П-04 і первинних документів до нього неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в Акті перевірки від 27.10.2014 року № 519/1-22-08/35617815 також відсутні відомості про визначення контрагентам позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ «Фірма «Рісмус», ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна» і ТОВ «Зроби сам Україна» за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

У силу ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

При цьому, зокрема, у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, відповідач в ході судового розгляду даної справи не подав до суду будь-які інші достовірні відомості з документальним підтвердженням про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ ВКП «ЕСКО» та/або його контрагентів - ТОВ «Фірма «Рісмус», ТОВ «Епіцентр К», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «ЛЕРУА МЕРЛЕН Україна», ТОВ «Практікер Україна» і ТОВ «Зроби сам Україна», - безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

З урахуванням того, що по справі було встановлено реальне здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, наявність належним чином оформлених первинних документів, податкових накладних, виданих зареєстрованими платниками податку на додану вартість, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

У силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві - Дяченко Юлії Вікторівни - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № 07(форми «В 4») від 27 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.