Справа № 803/612/13-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 7251/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Волинській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Укртрансінспекції у Волинській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Позивачка просила визнати незаконною та скасувати постанову відповідача №028082 від 25.02.2013 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила фізична особа-підприємець ОСОБА_1, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що на момент перевірки транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1, використовувався з відома позивача в особистих цілях водієм ОСОБА_2 та на час перевірки перевезень пасажирів не здійснював. Крім того, позивачка зазначає, що не була ознайомлена з актом, який був складений за результатами проведеної перевірки та не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про порушення.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 17.01.2013 року інспекторами управління Укртрансінспекції у Волинській області відповідно до завдання на перевірку №001001 від 14.01.2013 року та щотижневого графіку на 14-20 січня 2013 року у м. Ковелі проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні перевезення пасажирів, з питань додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час проведення перевірки був перевірений транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачці, яким надавались послуги з нерегулярних перевезень пасажирів. За наслідками проведеної перевірки складено акт від 17.01.2013 року, у якому зазначено про виявлені під час перевірки порушення, а саме: у водія автобуса був відсутній договір із замовником транспортних послуг, та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг.

З актом перевірки водій ОСОБА_2 ознайомився та дав пояснення, що на момент перевірки автобус ним використовувався в особистих цілях.

На підставі акта перевірки від 17.01.2013 року заступником начальника управління Укртрансінспекції у Волинській області прийнято постанову № 028082 від 25.02.2013 року, згідно якої на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 1700 грн. та припис № 035074 від 17.01.2013 року про усунення виявлених порушень.

Судом встановлено, що 29.09.2010 року ОСОБА_1 видано ліцензію на право надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».

19.11.2012 року позивачка звернулася з заявою до управління Укртрансінспекції у Волинській області про видачу ліцензійної картки на транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1, на яку отримала повідомлення відповідача про прийняття рішення про видачу ліцензійної картки .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується матеріалами справи, тому постанова про застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій є правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон), автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст.34 Закону, автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно ст. 35 Закону, перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Відповідно до ст. 39 Закону, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Автомобільний перевізник, що здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, повинен мати і пред'явити ліцензію, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Водій автобуса, який здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, повинен мати і пред'явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійну картку, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Крім того, відповідно до п. 51 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 (далі Правила), нерегулярні перевезення здійснюються на замовлення юридичної або фізичної особи як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом.

Згідно п. 52 Правил, до нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

Відповідно до п.п. 55, 56 Правил, замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Суб'єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою. Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу.

Згідно п. 60 Правил, передній трафарет автобуса повинен містити напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення». Пунктом 61 Правил встановлено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником транспортних послуг.

Згідно із ч.11 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, відповідно до п.1 якого цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень (далі - Порядок).

Згідно п.2-4 Порядку, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Згідно п.12-14 Порядку, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається територіальним управлінням Укртрансінспекції з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин.

Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту тощо (п.15 Порядку).

Відповідно до п.21-22, 26-27 Порядку, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як видно з матеріалів справи, 17.01.2013 року була проведена рейдова перевірка транспортного засобу позивачки відповідно до завдання на перевірку №001001 від 14.01.2013 року та щотижневого графіку на 14-20 січня 2013 року у м.Ковелі.

З актом перевірки водій ОСОБА_2 був ознайомлений, підтвердженням чого є його підпис та пояснення про причини порушень.

Також, в матеріалах справи є копія нотаріальної довіреності, виданої позивачкою ОСОБА_3 на здійснення представництва її інтересів в усіх державних органах.

Згідно акта перевірки ОСОБА_3 був повідомлений про призначення розгляду справи на 28.01.2013 року, цього ж дня ним надавались письмові пояснення. Також в акті перевірки міститься письмове підтвердження ОСОБА_3 про те, що розгляд справи відбувся у його присутності 25.02.2013 року.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем порядку проведення перевірки та процедури прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, наявність порушень позивачкою Закону України «Про автомобільний транспорт», які були виявлені під час перевірки, нічим у справі не спростовано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про правомірність постанови відповідача № 028082 від 25.02.2013 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підставою для її задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 року в справі № 803/612/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський