Справа № 809/1130/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа № 809/1130/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2118,43 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 9118,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасну та неповну сплату відповідачем в порушення вимог підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16, пунктів 295.3 статті 295 Податкового кодексу України єдиного податку за 3 та 4 квартали 2014 рік, внаслідок чого його податковий борг становить 9118,43 грн., в тому числі пеня 26,91 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши 02.04.2015 року до суду клопотання, в якому просив суд стягнути з відповідача, в зв'язку з частковим погашенням боргу, 2118,43 грн. заборгованості з єдиного податку, та здійснити розгляд справи без участі представника в судовому засіданні.

Суд прийняв вказане клопотання позивача про зменшення позовних вимог до розгляду відповідно до ст.ст. 51, 137 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2000 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.02.2015 року (а.с.5), та взятий на облік як платник податків в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, надалі - Кодекс).

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Кодексу ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 293.3.1 пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відсоткова ставка для третьої і четвертої груп платників єдиного податку встановлюється у розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Пунктом 295.3 статті 295 Кодексу встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Як вбачається з поданої відповідачем податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2014 року, відповідачем обрано 3 групу платника єдиного податку та визначено суму доходу за звітний період, що оподатковується за ставкою 5% в розмірі 260999,01 грн., сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду - 8696,48 грн. Також встановлено, що відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014 рік, відповідачем обрано 3 групу платника єдиного податку та визначено суму доходу за звітний період, що оподатковується за ставкою 5% в розмірі 174431,73 грн., сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду - 4368,11 грн. (а.с.8-11).

Вищевказаних задекларованих грошових зобов'язань відповідач в повному обсязі не виконав і станом на 02.04.2015 року податковий борг по єдиному податку становить 2118,43 грн.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, зокрема, довідки про суми податкового боргу платника податків за період з 14.05.2014 року по 26.02.2015 року, витягу із облікової картки платника, за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по єдиному податку за 2014 рік в розмірі 26,91 грн. (а.с.6, 12-13).

Право контролюючого органу на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Кодексу надсилалась (вручено) відповідачу податкова вимога № 265-25 від 24.02.2014 року на суму 1181,85 грн., яка отримана відповідачем 06.03.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.7). Відповідач згадану податкову вимогу не оскаржував. Враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги в повному обсязі, відсутності заборгованості станом на день подання даного позову, дана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте відповідачем не подано суду ні заперечень на адміністративний позов, ні доказів сплати податкового боргу в повному обсязі, чи будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку задовольнити адміністративний позов Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2118,43 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, що проживає за адресою: 77220, Івано-Франківська область, місто Болехів, село Тисів) в дохід місцевого бюджету села Тисів міста Болехів Івано-Франківської області податковий борг з єдиного податку в сумі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень 43 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 02.04.2015 року.