Справа № 813/8527/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/798/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року за позовом Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бродівському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року Управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Бродівському районі Львівської області звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в (далі - ВВД ФСС від НВ та ПЗУ) Бродівському районі включити в акт звірки виплачену гр. ОСОБА_1 пенсію за період з липня по серпень 2014 року на загальну суму 300 грн. та стягнути з відповідача на його користь виплачену пенсію у зазначеному розмірі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2014 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ в Бродівському районі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що сторона самостійно може обирати спосіб відновлення свого порушеного права. Судом першої інстанції не було з'ясовано, що без включення в щомісячні акти звірки суми заборгованості, таку неможливо стягнути на централізованому рівні. Щодо вимоги про стягнення, то законодавство передбачає обов'язок ФСС від НВ та ПЗУ відшкодувати витрати позивачу. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що УПФУ в Бродівському районі за період 01.07.2014 р. по 01.09.2014 р. ОСОБА_1 виплачувалась пенсія по втраті годувальника, померлого внаслідок трудового каліцтва, зокрема після смерті батька - ОСОБА_2, що підтверджується актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 21.11.2007 р., з врахуванням витрат на їх виплату та доставку таких пенсій ОСОБА_1 на загальну суму 300 грн.

ВВД ФСС від НВ та ПЗ в Бродівському районі відмовилось враховувати в щомісячні акти звірок суми витрат на виплату пенсій, у зв'язку із завершенням навчання ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що страхові виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Фонд виплачує у разі настання страхового випадку виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону. У разі якщо особи, яким призначені пенсії у зв'язку з втратою годувальника, не підпадають під визначений статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, витрати, понесені УПФУ у зв'язку з виплатою та доставкою таких пенсій, не підлягають відшкодуванню Фондом. Крім того, суд послався на Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань УПФУ витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, який затверджений Постановою Правління Пенсійного Фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 04.03.2003 р., зареєстрованого 16.05.2003 р. в Міністерстві юстиції України (далі - Порядок).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти до заліку суми пенсій, виплачених позивачем ОСОБА_1 та включити їх до щомісячних актів звірки суд зазначає таке.

Вказаним вище Порядком визначено механізм відшкодування на централізованому рівні витрат Пенсійного Фонду, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Згідно з цим Порядком, головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав УПФУ в Бродівському районі щодо відшкодування понесених витрат, а також з висновком про те, що у випадку відсутності згоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків у судовому порядку мають вирішуватися вимоги про стягнення, тоді як пред'явлення вимог про спонукання до вчинення дій шляхом включення сум у акти звірки в судовому порядку не повинні здійснюватися, оскільки правило підписання актів звірки розрахунків стосується випадків, коли спір відсутній.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постановах Верховного Суду України від 06.06.2011 р. (справа № 21-57а11), 20.06.2011 р. (справа № 21-59а11), 14.11.2011 р. (справа № 21-343а11), 30.01.2012 р. (справа № 21-428а11), у відповідності до якої та згідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суди зобов'язані привести свою судову практику.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми пенсій, виплачених позивачем ОСОБА_1 за період з липня по серпень 2014 року суд зазначає наступне.

01.01.2004 р. набрав чинності Закон України від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який частково повторює норми раніше прийнятого, але ще чинного Закону України від 05.11.1991 р. «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із вказаним Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Оскільки за змістом вказаної норми дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюється на визначення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, ці відносини регулюються Законом Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною 2 цієї статті до непрацездатних членів сім'ї віднесено, зокрема, дітей (у тому числі дітей, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Дітей, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та дітей-сирот - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який в даному випадку є спеціальною нормою та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» п. 1 ч.1 ст. 21 вказаного Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, серед іншого, діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

З наведених нормативних положень вбачається, що ст.33 цього Закону, яким визначається порядок призначення пенсій у зв'язку з втратою годувальника, не передбачено можливості виплати вказаного виду пенсії дітям померлого годувальника у період між завершенням навчання в одному навчальному закладі та вступом до іншого навчального закладу.

З матеріалів справи видно, що згідно довідки Золочівського коледжу Львівського аграрного університету № 393 від 30.08.2013 р. ОСОБА_1 навчається у вказаному коледжі на 4 курсі та закінчує навчання 30.06.2014 р.

У зв'язку із цим, постановою ВВД ФСС від НВ та ПЗ в Бродівському районі № 1313/143.2/143.2/17 від 01.07.2014 р. страховий випадок ОСОБА_1 знято з обліку та постановою ВВД ФСС від НВ та ПЗ в Бродівському районі № 1313/143.2/143.2/18 від 01.07.2014 р. припинено виплату ОСОБА_1 щомісячної страхової суми у розмірі 645,76 грн.

Відповідно до довідки Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнології імені С.З.Гжигоцького № 109 від 02.09.2014 р. ОСОБА_1 є студенткою 3-го курсу вказаного університету та закінчує навчання в липня 2016 року.

Постановою ВВД ФСС від НВ та ПЗ в Бродівському районі від 18.11.2014 р. ОСОБА_1 продовжено виплату страхової допомоги по втраті годувальника, померлого внаслідок трудового каліцтва, з 01.09.2014 р. по 30.06.2016 р.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не мала права на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника у період з липня по серпень 2014 року.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Відповідно до ст.21 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що страхові виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд виплачує у разі настання страхового випадку виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону. У разі якщо особи, яким призначені пенсії у зв'язку з втратою годувальника, не підпадають під визначений статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, витрати, понесені управлінням ПФУ у зв'язку з виплатою та доставкою таких пенсій, не підлягають відшкодуванню Фондом.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 08.07.2014р., відповідно до якої та згідно ч.1 ст.244-2 КАС України суди зобов'язані привести свою судову практику.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 813/8527/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос