Справа № 761/38345/14-а
Суддя: Гриньковська Н. Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/84/2015
П О С Т А Н О В А
іменем України
02 квітня 2015 року м.Київ

17 год.15 хв.

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гриньковської Н.Ю.

при секретарі Савенко О.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Реутов О.Б.

від відповідача - Тужиков М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-тя особа - Київський міський військовий комісаріат, про стягнення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю,-

в с т а н о в и в:
У грудні 2014 р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому поставлено питання стягнення з Міністерства оборони України одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, а саме, 192969,00 грн. на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В ході судового розгляду справи 16.03.2015 р. за клопотанням позивача до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог судом залучено Київський міський військовий комісаріат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що 01.11.1995 р. йог обуло звільнено з військової служби у запас. Під час проходження військової служби позивач отримав травми, пов`язані з проходженням служби, що стало наслідком встановлення третьої групи інвалідності 10.09.2007 р., а в подальшому 21.02.2011 р. призвело до встановлення другої групи інвалідності. Отже, посилаючись на те, що згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ він має право на отримання одноразової грошової допомоги з моменту настання інвалідності, позивач стверджував про неправомірність відмови відповідача у проведенні відповідних виплат, яка мотивована Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 р. №5040-VІ. Крім того, вказуючи на те, що у зв`язку з невизначеним врегулюванням підсудності зазначених спорів, в 2009 році він вже звертався за вирішенням питання щодо отримання одноразової грошової допомоги в порядку цивільного судочинства, однак ухвалою апеляційного суду провадження у справі було закрито з підстав, передбачених п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України, а в подальшому протягом довгого періоду він був позбавлений волі, позивач просив визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду, та поновити даний строк.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на те, що позов пред`явлено до Міноборони України передчасно, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку, передбаченого п.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008 №499. Вказував на те, що грошове забезпечення визначається на день звільнення з військової служби, а не на момент настання інвалідності. Також, відповідач звертав увагу на відсутність причин для визнання пропущеного позивачем строку звернення до суду поважними.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з викладених вище підстав.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила. Від третьої особи надійшло письмове заперечення на позов, в якому зазначається, що відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції до 01.01.2007 року) військовослужбовці підлягали державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті, а також у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Таким чином, посилаючись на те, що позивач звільнений з військової служби у 1995 році, тому з урахуванням дії законів в часі, третя особа вважає, що законні підстави для отримання позивачем 54-місячного грошового забезпечення відсутні.

Заслухавши учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі Збройних сил України, та наказом міністра оборони України від 01.11.1995 р. №01762 він був звільнений з військової служби у запас з посади начальника відділу планування розвитку Військово-Морських Сил Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ.

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 10.07.2007 р., закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови зі стійкою ангіопатією очей (23.33.1989 р.), отримані ОСОБА_1 так, пов`язано з виконанням останнім військової служби.

11.09.2007 р. ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, отриманою під час проходження військової служби, про що МСЕК видано довідку серії КБ-1 №022176.

В подальшому, Подільською у м.Києві МСЕК ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду було встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з травмою та її наслідками, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить довідка серії 10ААА №140139 від 21.02.2011 р.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 11.08.2009 р. у справі №2-6735/09 задоволено позов ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення на підставі Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008 №499. Разом з тим, в подальшому, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.11.12010 р. рішення судді Шевченківського районного суду м.Києва від 11.08.2009 р. у справі №2-6735/09 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України.

Також, згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 17.02.2012 р. у справі 2а-2532/11 позов ОСОБА_1 до міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу було залишено без розгляду з огляду на повторну неявку позивача в судове засідання, на підставі ч.1 ст.155 КАС України.

Між тим, згідно витягу з ухвали Апеляційного суду м.Києва від 14.09.2012 р. у справі №11/2690/1821/2012, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.5 ст.191 КК України направлено на новий судовий розгляд та змінено обвинуваченому запобіжний захід з утримання під вартою на підписку про невиїзд.

За таких обставин, з наявних в матеріалах справи документів суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, обумовленого ст.99 КАС України.

Щодо суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 20.11.2014 р., адресованої Міністерству Оборони України через Київський міський військовий комісаріат, він просив призначити та виплатити йому, як особі, яка звільнилася з лав ЗСУ та має другу групу інвалідності, встановленню якої передувало отримання травми, пов`язаної з проходженням військової служби, грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату інвалідності.

Листом від 24.11.2014 р. за вих. №8467 Київський міський військовий комісаріат повідомив позивачеві про те, що відсутні підстави для виплати ОСОБА_2 грошової допомоги згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діє з 01.01.2014 р., та на реалізацію якої прийнято постанову КМУ від 25.12.2013 р. №975. Підставою для такого висновку вказано те, що оскільки первинне встановлення позивачеві третьої групи інвалідності відбулось 10.09.2007 р., а в редакції ст.16 вищезгаданого Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що діяла на час звільнення з військової служби, було передбачене державне обов`язкове особисте страхування через НАСК «Оранта», та не передбачалося виплати одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла з 01.01.2007 р., було передбачено, що в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чиї після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 28.05.2008 р. №499 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травм або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних чи резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після січня 2007 року.

З редакції ст. 16 закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-XII, яка діяла на час звільнення позивача з військової служби, було визначено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей мав встановлюватися Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач звільнений з військової служби в 1995 році не вбачається правових підстав для нарахування вказаної одноразової допомоги на підставі встановлення позивачу за результатами повторного огляду МСЕК у 2011 році другої групи інвалідності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 71, 99, 160-163, 167, 185-187 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя