Справа № 826/19651/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 лютого 2015 року 15 год. 15 хв. № 826/19651/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автономні джерела струму" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автономні джерела струму" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 09 липня 2014 року № (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

За результатами судового засідання 26 січня 2015 року судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено зустрічну звірку позивача із платником податків - товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Автономні джерела струму" (далі - ТОВ "ТД "Автономні джерела струму"), їх реальності та повноти відображення в обліку за період із 01 по 31 січня 2014 року, за результатом якої складено акт від 11 червня 2014 року №228/1-26-50-22-03-32704119 (надалі - акт).

Суд зазначає, що звірку позивача проведено на підставі наказу та направлення на проведення перевірки, тобто, фактично контролюючим органом проведено документальну позапланову перевірку позивача, хоча в акті зазначено про проведення саме зустрічної звірки.

Зі змісту акту вбачається, що відповідачем встановлено порушення позивачем норм п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 755500,00 грн.

На підставі акту, 09 липня 2014 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 755500,00 грн. за основним платежем та у розмірі 377750,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами представника позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, та аналізу наступних норм і обставин.

Так, зі змісту акту вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугували наступні обставини: акт державної податкової інспекції у Красногвардійському районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 21 травня 2014 року № 1446/22-03/38964177 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Торг-Ленд" під час здійснення господарських відносин з контрагентами за лютий 2014 року", яким встановлено, що ТОВ "Торг-Ленд" відсутнє за місцезнаходженням, у товариства відсутні основні фонди, офісні та складській приміщення, трудові ресурси.

В акті зазначено, що актом Ленінської об'єднаної податкової інспекції у місті Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області від 11 квітня 2014 року № 53/12-36-22-03/10/38551092 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Агродил" щодо підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2014 року", яким встановлено, що ТОВ "Агродил" не знаходиться за місцем реєстрації, не має основних засобів, трудових ресурсів.

Доводи відповідача про те, що податкові накладні виписані від імені ТОВ "Торг-Ленд" та ТОВ "Агродил" невідомими особами, а тому не можуть бути включені до складу податкового кредиту, за переконанням суду, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного висновку.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють тільки реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.

З наявних у матеріалів справи доказів вбачається, що між позивачем та ТОВ "Торг-Ленд" укладено договір від 13 лютого 2014 року № К1159, предметом якого є купівля-продаж товару.

На виконання умов договору № К1159 ТОВ "Торг-Ленд" виписано позивачу видаткову накладну від 17 лютого 2014 року № 617 та податкову накладну від 17 лютого 2014 року №617, копії яких долучено до матеріалів справи.

Між ТОВ "Торг-Ленд" та ТОВ "Компанія Лотерано", у свою чергу, укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 31 березня 2014 року № ВПВ-3-14, відповідно до якого, ТОВ "Торг-Ленд" відступає ТОВ "Компанія Лотерано" право вимоги і стає кредитором за договором поставки від 13 лютого 2014 року № К1159, укладеним між ТОВ "Торг-Ленд" та позивачем.

З акту вбачається, що між позивачем та ТОВ "Агродил" укладено договір купівлі-продажу товару від 20 січня 2014 року № К0114, на виконання якого ТОВ "Агродил" виписано позивачу видаткові накладні від 23 січня 2014 № 357, № 358 та податкові накладні від 21 січня 2014 року № 357, № 358, а також акти списання ТМЦ, копії яких долучено до матеріалів справи.

Факт оплати придбаних ТМЦ сторонами не заперечується, отже, не потребує доказування.

На підтвердження використання придбаної відповідно до умов вказаних договорів продукції у власній господарській діяльності при виготовленні продукції у якості комплектуючих виробів для виготовлення готової продукції, яка в подальшому відвантажена контрагентам позивача, а саме ТОВ "Донбас Коал Інвест", управлінню промислово-технічної комплектації ДП "Укрзалізничпостач", що підтверджується наданими позивачем копіями договорів, специфікаціями, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями та посвідченнями про відрядження працівників позивача, які долучено до матеріалів справи.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що основним видом діяльності позивача є виробництво акумуляторів, основним споживачем яких є ДП "Укрзалізниця".

Виходячи з асортименту придбаного відповідно до умов договорів ТМЦ, суд прийшов висновку, що придбані позивачем ТМЦ використано у власній господарській діяльності для виготовлення акумуляторів, які в подальшому реалізовано ДП "Укрзалізничпостач", ТОВ "Донбас Коал Інвест", управлінню промислово-технічної комплектації.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 187.1 ст. 187 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З аналізу викладених норм вбачається, що єдиною підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку-покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Згідно з п.п. 201.4., 201.8 ст. 201, п. 184.1 ст. 184 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Як встановлено судом, на момент оформлення податкових накладних, ТОВ "Агродил" та ТОВ "Торг-Ленд" зареєстровані як платники ПДВ відповідно до чинного законодавства.

Податкові накладні за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять обов'язкові реквізити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автономні джерела струму" до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно зо ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 09 липня 2014 року № , яким товариству з обмеженою відповідальністю "Автономні джерела струму" () збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 1133250,00 грн. (Один мільйон сто тридцять три тисячі двісті п'ятдесят гривень 00 копійок).

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин