Справа № 806/1070/15
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Житомир справа № 806/1070/15

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 23.02.2015 р. ВП №45934050,-

встановив:

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області від 23.02.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн ВП № 45934050.

В обґрунтування своїх позовних вимог Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зазначало, що спірна постанова винесена у зв'язку із невиконанням Управлінням виконавчого листа в адміністративній справі № 806/1916/14 в самостійному порядку. Однак, строк для самостійного виконання вказаного виконавчого листа постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2014 наданий не був. Постанова від 26.12.2014 отримана Управлінням лише 13 січня 2015 року. На виконання цієї постанови та судового рішення, 16 січня 2015 року наказом т.в.о. начальника УМВС України в Житомирській області №7 о/с скасовано накази УМВС України в Житомирській області від 28.03.2014 № 78 о/с та від 18.04.2014 №109 о/с у частині звільнення ОСОБА_1, про що листом від 17.01.2015 №11-1/141 повідомлено відповідача. Позивач вважає, що рішення суду виконано ними самостійно. Державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження не вчинилось жодних дій щодо примусового виконання рішення суду, відтак постанова про стягнення з божника виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача до суду не прибув. Через відділ документального забезпечення суду подав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача не з'явилася до суду, надала письмові заперечення, в яких просила відмовити Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в задоволенні позову. При цьому вказала, що відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" якщо рішення підлягає негайному виконанню строк для самостійного виконання рішення суду боржнику не надається, тому оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 23.02.2015 є такою, що винесена у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження". Також подала заяву з проханням розглядати справу в письмовому провадженні.

У відповідності до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Як вбачається із копії виконавчого провадження ВП № 45934050, 26 грудня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 45934050) з виконання виконавчого листа № 806/1916/14, виданого 16.12.2014 Житомирським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора дорожно - патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти дорожно - патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, з 02 квітня 2014 року.

Суд звертає увагу, що у цій постанові, зокрема, вказано, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Копію постанови державним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження. Позивачем спірна постанова отримана 13.01.2015, що підтверджено відміткою на супровідному листі від 30.12.2014 № 3.4 30007, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 11).

Встановлено, що 23 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області стягнуто виконавчий збір у розмірі 1360,00 грн.

Постанова обґрунтована тим, що боржником у наданий строк виконавчий лист не виконано (а.с. 8).

У відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 17 Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно зі частиною 1 статті 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 4 цієї статті Закону передбачено, що у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Згідно зі п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону, негайному виконанню підлягають рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

У разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання (ч. 4 ст. 30 Закону).

У відповідності до статті 76 Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Згідно зі ч.1 ст.75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 28 Закону визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що судове рішення в справі № 806/1916/14, на виконання якого 16.12.2014 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий листа, підлягало негайному виконанню. Відтак відповідачем строк для його самостійного виконання боржником не був та не мав бути наданий. У зв'язку з цим посилання у спірній постанові на ту обставину, що позивачем у наданий строк виконавчий лист не виконано, не відповідає дійсності.

Більш того суд звертає увагу на те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

У даному випадку державний виконавець повинен був не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження перевірити виконання боржником судового рішення та, відповідно, невідкладно розпочати примусове його виконання. Однак, матеріали справи доказів того, що державним виконавцем вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання виконавчого листа № 806/1916/14, виданого 16.12.2014 Житомирським окружним адміністративним судом, не містять.

Разом з цим матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 та постанови про відкриття виконавчого провадження відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ВП № 45934050 від 26.12.2014, т.в.о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області 16 січня 2015 року видано наказ № 7 о/с, яким поновлено старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора дорожно - патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти дорожно - патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС з 02.04.2014.

Витяг з наказу від 16.01.2015 № 7 о/с позивачем направлено до Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Житомирській області, про що свідчить копія супровідного листа від 17.01.2015 № 11-1/141.

Отже, судове рішення в справі № 806/1916/14 від 16.12.2014 про поновлення на посаді інспектора дорожно - патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти дорожно - патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС останнім виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону, у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посадова особа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при прийнятті постанови від 23 лютого 2015 року (ВП № 45934050), якою з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 1360,00 грн за невиконання в самостійному порядку рішення суду в справі № 806/1916/14, діяла не на підставі Закону, тому вона підлягає скасуванню як протиправна.

Той факт, що виконавчий лист виконано боржником на 3-ий день з дня отримання ними копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто не негайно як цього вимагало рішення суду, є підставою для накладення на них штрафу, а не стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області від 23.02.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн, ВП № 45934050.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області 182,70 грн сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Лавренчук