Справа № 332/4806/14-а (2-а/332/66/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р. справа № 332/4806/14-а провадження №2-а/332/66/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Чередниченко В.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя

на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року у справі №332/4806/14-а (№2-а/332/66/14)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання останнього здійснити перерахунок та виплату державної основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.50 і ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року та у подальшому згідно діючого законодавства. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії «І» осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи захворювання, яке пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС, якому згідно із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» повинна виплачуватись пенсія, або щомісячне грошове утримання, але всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив позивачу вищезазначених виплат.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу як інваліду 2 групи державної та додаткової пенсії особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, зобов'язано управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст. ст. 49, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 53, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 (сімдесят п'ять) відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржує судове рішення в апеляційному порядку. Просить постанову суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. Апелянт посилається на норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та стверджує, що пенсія позивачу виплачується відповідно до розмірів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу позивача.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2-ої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по 2-ій групі інвалідності, восьми мінімальних пенсій за віком.

Право позивача на отримання пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, як на тому наполягав відповідач, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку пенсійні органи, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

З 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до 03.08.2014 року не було передбачено обмежень для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Такі обмеження з'явилися у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р., що набув чинності 03.08.2014 р., і який передбачає, що у п. 67 прикінцевих положень установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З урахуванням встановленого судом, а також та принципу верховенства права, закріпленому в статті 8 Конституції України, застосовуючи норми ч.3 ст.22 Конституції України, згідно з якою не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування відповідачем у період з 25.03.2014 року по 02.08.2014 року положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 при нарахуванні державної та додаткової пенсії суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, як таке, що передбачено законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта не спростовують висновків суду. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року у справі №332/4806/14-а (№2-а/332/66/14) залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року у справі №332/4806/14-а (№2-а/332/66/14) залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко