Справа № 127/23331/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/23331/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

24 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2014 року ВП №45147127.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 30.07.2014 року на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці накладено штраф у розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Постановою державного виконавця від 17.10.2014 року виконавчий лист №2-а-178/11, виданий 14.03.2013 року, повернено стягувачу, постанову про накладення штрафу на боржника від 30.07.2014 року у сумі 680 грн. виділено в окреме провадження.

20.10.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання постанови №37205471 від 30.07.2014 року про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці штрафу в розмірі 680 грн. на користь держави.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відкриття виконавчого провадження за постановою про накладення штрафу є правомірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом досліджено постанову про накладення штрафу №37205471 від 30.07.2014 року та встановлено, що вона відповідає вимогам до виконавчого документа, визначених ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", пред'явлена до відповідного органу державної виконавчої служби в строк, визначений для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Передбачені ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу №37205471 від 30.07.2014 року відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу №37205471 від 30.07.2014 року, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування адміністративного позову та апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці вказує на протиправність прийняття постанови про накладення штрафу в розмірі 680 грн. №37205471 від 30.07.2014 року, однак вказана постанова у встановленому порядку позивачем не оскаржувалась та станом на час розгляду адміністративної справи є чинною.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" встановлено інший порядок виконання рішень, що гарантуються державою, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом, постанова про накладення штрафу в розмірі 680 грн. відносно управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Оскільки штраф позивачем в добровільному порядку не сплачено, відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області обґрунтовано виділено постанову про накладення штрафу в окреме провадження та відкрито виконавче провадження згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2014 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.