Справа № 813/5543/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 876/12636/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

прокурора - Попадинця М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі №813/5543/13-а за позовом Прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року позивач Прокурор Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Львівській області винесено рішення про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про рекламу. Дана постанова про накладення штрафу не оскаржувалась та не скасована, а сума штрафу у передбачений законом строк не сплачена.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року позов задоволено. Зобов'язано стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Фізичної до Державного бюджету Шевченківського району м. Львова 1700,00 грн. штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Постанова суду мотивована тим, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій, покликаючись на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини по справі та просить скасувати оскаржувану постанову, а в задоволенні позову відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора Галицького району м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що рішення про накладення штрафу від 28.05.2013 року № 0273 на час розгляду справи є чинним, відповідачем розмір штрафу не оспорювався у встановленому законом порядку, в добровільному порядку штраф не сплачений, тому суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700,00 грн. відповідно до прийнятого Інспекцією рішення.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, Департаментом економічної політики Львівської міської ради було винесено вимогу № 23/Р-3-570 від 26.02.2013 року про усунення самовільного розміщення реклами та надано термін на усунення вказаного правопорушення до 03.03.2013 року.

Відповідач не виконав вимогу № 23/Р-3-570 від 26.02.2013 року, відтак Департаментом економічної політики Львівської міської ради на ім'я начальника Держспоживінспекції у Львівській області направлено подання № 23/Р-3-875 від 19.03.2013 року про порушення Закону України «Про рекламу».

За результатами розгляду подання № 23/Р-3-875 від 19.03.2013 року посадовою особою Інспекції складено протокол № 0273 від 28.05.2013 року про порушення відповідачем законодавства про рекламу, а саме: п. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Листом від 17.04.2013 року за № 1940 Інспекція запропонувала відповідачу в строк до 08.05.2013 року надати інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушенням вимог рекламного законодавства, пояснення по факту розміщення зовнішньої реклами з долученням підтверджуючих документів.

Повноваження системи державних органів у справах захисту прав споживачів щодо здійснення контролю за додержанням законодавства України про рекламу визначаються Законом України «Про рекламу», Положенням про Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики, затверджених Указом Президента України від 18 березня 2003 року № 255, Положенням про територіальні органи Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Підставами для вжиття органами у справах захисту прав споживачів заходів контролю за додержанням законодавства України про рекламу є наявність конкретних даних, які свідчать про факти порушення такого законодавства. Неприпустимим є залишення без реагування наявних ознак правопорушень в галузі реклами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про рекламу» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів здійснює контроль за дотриманням законодавства України про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами.

Контроль за дотриманням законодавства про рекламу здійснюється шляхом витребування документів, усних чи письмових пояснень, відео - та звукозаписів, а також іншої інформації, необхідної для здійснення передбачених законодавством повноважень.

Порядок здійснення цього контролю встановлений ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що відомості, вказані у листі від 17.04.2013 року № 1940, ФОП ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, на підставі протоколу № 0273 від 28.05.2013 року позивачем було винесено рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за № 693, передбачено, що санкції за порушення законодавства про рекламу застосовуються за результатами розгляду справи зазначеними органами на підставі відповідного протоколу, складеного уповноваженою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про рекламу» за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до матеріалів справи, Інспекцією здійснено розрахунок розміру штрафу за порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу у розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 1700,00 грн.

Рішення № 0163 від 29.03.2013 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надіслано відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Доводи апелянта про неправомірність застосування до нього суми штрафних (фінансових) санкцій судом апеляційної інстанції до уваги не беруться з тих підстав, що питання правомірності застосування штрафних санкцій не може бути предметом доказування, оскільки предметом спору в даному випадку є стягнення заборгованості, а не правомірність прийнятого рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі №813/5543/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2015 року