Справа № 824/3313/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/3313/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

31 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Муляр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Сокирянський РВ УМВС України в Чернівецькій області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступні обставини.

В рамках розслідування кримінальної справи за фактом скоєння злочину було проведено перевірку законності видачі паспорта громадянина України одному з підозрюваних, а саме ОСОБА_6, що, як встановлено в процесі судового розгляду, приходиться позивачам сином. Водночас, в ході перевірки, було здійснено й перевірку щодо батьків підозрюваного - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В результаті перевірки, яка проводилася спільно відділом ГРФО УМВС України в Чернівецькій області з відділом ВБ СВБ ГУБОЗ УМВС України в Чернівецькій області встановлено, що 6 липня 2005 року працівниками ВГІРФО Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області на ім.»я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були оформлені паспорти громадян України серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2.

При цьому, вказані особи надали довідки про набуття громадянства України за №148/2005 "Н" від 30.05.2005 року на прізвище ОСОБА_4 та довідки №149/2005 "Н" від 30.05.2005 року на прізвище ОСОБА_5 та паспорти колишнього СРСР.

Згодом, в ході перевірки та звірки номерів на довідках із журналом обліку осіб, які набули громадянства України встановлено, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з питань набуття громадянства не зверталися, а довідки про набуття громадянства за №148/2005 "Н" та №149/2005 "Н" від 30.05.2005 року видані громадянці ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В результаті проведеної перевірки та проведеного експертного дослідження було встановлено, що посадовими особами ВГІРФО Сокирянського РВ було здійснено оформлення та видачу двох паспортів серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 та серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 з порушенням вимог чинного законодавства.

В ході досудового слідства паспорти громадян України на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були вилучені, оскільки були предметом вчинення злочину, передбаченого статтею 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів).

Позивачі 24 березня 2014 року звернулися до Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області з клопотанням про повернення вилучених паспортів, або вирішення питання про оформлення нових, на яке отримали відповідь від 01 квітня 2014 року (вих. №41/3233), де їм повідомлено, що досудове слідство зупинено, а паспорти, що вилучені у них будуть в подальшому зберігатися в матеріалах кримінальної справи як речові докази; щодо прохання видати нові паспорти - їм повідомлено про відсутність у слідчого відділення Сокирянського РВ УМВС відповідної компетенції.

21 травня 2014 року позивачі знову звернулися до Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області з аналогічним клопотанням, у відповідь на яке отримали повідомлення від 09 червня 2014 року (вих. № 41/5202) про те, що вказані паспорти вилучені в ході досудового слідства у кримінальній справі №О-089022, оскільки були предметом вчинення злочину, передбаченого ст. 358 КК України, визнані речовими доказами, крім того, не можуть бути повернуті, оскільки оформлені на підставі підроблених документів та відповідно до вимог чинного законодавства підлягають знищенню.

В подальшому позивачі звернулись до Шевченківського районного відділу в м.Чернівцях управління Державної міграційної служби України із заявами про оформлення паспорта громадянина України.

Листами від 23 липня 2014 року за вих. №№ОП/Г-32, ОП/Г-33 позивачам повідомлено, що паспорт громадянина України взамін втраченого можуть отримати тільки громадяни України. З огляду на те, що ними не набуто громадянства України в порядку, встановленому чинним законодавством, а паспорти оформлено з порушенням вимог чинного законодавства позивачам запропоновано звернутися до Консульства країни їх попереднього громадянства для документування національним паспортом або для отримання документу про те, що вони не належать до її громадянства.

Аналогічні відповіді позивачі отримали 07 жовтня 2014 року на повторне звернення за №№ 73.01/ОП/Г-117, 73.01/ОП/Г-116.

Для об'єктивного встановлення усіх обставин справи ухвалою суду апеляційної інстанції витребувано у слідчого відділення Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області кримінальну справу №О-089022 за фактом виготовлення та використання завідомо підроблених документів, а саме довідок про громадянство на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.ч.1,3 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні колегією суддів досліджено матеріали кримінальної справи, в яких містяться довідки, видані ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області №148/2005 «Н» від 30.05.2005 року на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідці №149/2005 «Н» від 30.05.2005 року на ім'я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. є громадянами України.

Судом досліджено висновок криміналістичної експертизи, проведеної експертом НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області, №1006 від 15 липня 2008 року. Згідно висновків експерта відтиски печатки та підписи в наданих на дослідження документах, а саме: довідці ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області №148/2005 «Н» від 30.05.2005 року на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідці №149/2005 «Н» від 30.05.2005 року на ім'я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та тексти у наданих на дослідження документах нанесені струменеві-крапельним способом кольорового друку з використанням вивідного друкуючого пристрою. Надані на дослідження документи виготовлені, імовірніше всього, з одного комп'ютерного файлу, в якому було набрано тексти та вмонтовано (вставлено) два зображення: перше - малого герба в верхній частині аркуш; друге - «відтиск» печатки, текст: «Заступник начальника ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області В.І. Мрачковський та «підпис»» в нижній частині аркуша.

В судовому засіданні представник відповідачів надала пояснення та вказала, що в ході перевірки та звірки номерів на зазначених довідках із журналом обліку осіб, які набули громадянства України встановлено, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з питань набуття громадянства не зверталися, а довідки про набуття громадянства за №148/2005 "Н" та №149/2005 "Н" від 30.05.2005 року видані громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які набули громадянство України на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Зазначені обставини представник підтвердила наданими для огляду колегії суддів реєстраційними справами, де знаходяться оригінали усіх первинних документів (заяв, довідок, декларації про відсутність іноземного громадянства, рішення про прийняття до громадянства України та ін.), що подавались громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для документування паспортом громадянина України у встановлений законодавством спосіб. При цьому, представник Відповідача вказала, що відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні будь-які документи, які б свідчили про те, що вони звертались до управління ДМС у Чернівецькій області для набуття громадянства України у встановлений законодавством спосіб та відносно них оформлялись відповідні реєстраційні справи.

В своїх позовних вимогах позивачі просять суд зобов'язати Шевченківський районний відділ в м.Чернівцях управління ДМС України у Чернівецькій області відновити документи про встановлення належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до громадянства України в порядку п.3 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

Громадянин України, згідно статті 1 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон) - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 3 Закону громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Таким чином, у вказаній статті Закону чітко визначено перелік умов, за яких належність особи до громадянства України не оспорюється та не підлягає доведенню.

В п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 (далі - Порядок), визначено, що оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що для оформлення належності до громадянства України відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону особа подає такі документи: а) заяву про оформлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України", а якщо паспорт громадянина колишнього СРСР був утрачений, пошкоджений тощо, - довідку органу міграційної служби про перевірку за заявою такої особи на підставі інших документів факту внесення органом внутрішніх справ України напису "громадянин України".

В силу п.90 Порядку головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Пунктом 120 Порядку визначено, що особам, які проживають в Україні і стосовно яких прийнято рішення про встановлення їх належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 - 3 частини першої статті 3 Закону, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення видають відповідні документи, які підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України.

З пояснень представника позивачів, а також з наданих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснень, наданих в ході розслідування кримінальної справи №О-089022 встановлено, що позивачі в 1992 році переїхали на постійне місце проживання до України та з того часу безвиїзно проживають на території України. Маючи паспорти громадян СРСР, позивачі у 2005 році через свою знайому оформили паспорти громадян України, при цьому особисто вони не писали заяви про встановлення належності до громадянства України, не отримували довідок про належність до громадянства України, не набували громадянства України, не заповнювали бланків форми 1 для видачі паспорта громадянина України.

Враховуючи, що представником позивача не надано жодного доказу того, що у 1992 році по прибуттю на територію України позивачі звертались до органів внутрішніх справ України для внесення напису "громадянин України", а також звертались із заявами про оформлення належності до громадянства України, отримували рішення про встановлення або оформлення належності до громадянства України, отримували посвідки на тимчасове або постійне проживання, беручи до уваги висновок криміналістичної експертизи, проведеної експертом НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області, №1006 від 15 липня 2008 року, колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави встановити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належність до громадянства України на підставі положень п.3 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

Доводи апелянта про те, що позивачі вже більше двадцяти років проживають на території України не є підставою для автоматичного встановлення їх належності до громадянства України, оскільки безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України відповідно до ст.9 ЗУ «Про громадянство України».

Варто зауважити, що законними підставами перебування іноземців на території України відповідно до ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 04.02.1994 року, який був чинний на час оформлення позивачам паспортів України, є посвідки на постійне або тимчасове проживання.

Відповідно до ст.6 Закону України громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням;3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про громадянство України» іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Зазначеною статтею визначено й умови, за яких особа може бути прийнята до громадянства України.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Пуктом 45 Порядку визначено перелік документів, що подаються для прийняття до громадянства України.

Відповідно до вимог частини 4 Порядку управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо прийняття особи до громадянства України або виходу неповнолітньої особи з громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, до якого подано документи, перевіряє:

відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України;

відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі готує висновок про можливість задоволення клопотання заявника і не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилає цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається, Державна міграційна служба України затверджує висновок головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі про можливість задоволення клопотання заявника та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

За результатами розгляду Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Рішення про прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України приймає Президент України.

Прийняття до громадянства України або припинення громадянства України здійснюється шляхом видання указів Президента України.

Рішення Президента України про прийняття особи до громадянства України або припинення громадянства України надсилається Державній міграційній службі України, Міністерству закордонних справ України та Центральній виборчій комісії.

Відповідно до п. 118 Порядку особам, які проживають на території України і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов'язання припинити іноземне громадянство, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення видають паспорти громадянина України або свідоцтва про належність до громадянства України.

З досліджених обставин справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не звертались до управління ДМС у Чернівецькій області з документами щодо прийняття їх до громадянства України та відповідного указу Президента України про прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до громадянства України не видавалось.

Відтак, об'єктивно встановлені обставини справи свідчать, що законні підстави для зобов'язання Шевченківського районного відділу в м.Чернівцях управління ДМС України у Чернівецькі області для видачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 паспортів громадянина України відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачів незаконно позбавлено громадянства України є безпідставними, оскільки скасувати рішення про встановлення належності до громадянства України або рішення про прийняття до громадянства України можна лише у разі прийняття таких рішень відповідними компетентними органами за заявами фізичних осіб. В даному випадку таких рішень відносно позивачів не приймалось, що жодним чином не спростовано представником позивачів в ході судового розгляду справи.

В апеляційній скарзі апелянт обґрунтовує свою позицію й тим, що на стадії перевірки поданих у 2005 році позивачами документів спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства не прийнято законного рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності до громадянства України, але суд звертає увагу й на те, що жодних рішень про встановлення належності до громадянства України або прийняття до громадянства України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріали справи також не містять.

Що стосується позовних вимог про скасування висновку службової перевірки сектору паспортної роботи та громадянства відділу ГІРФО Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 31 січня 2008 року, скасування листів № ОП/Г -32 та №ОП/Г-33 від 23 липня 2014 року, №ОП/Г-117 та №ОП/Г-116 від 07 жовтня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями частини 2 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Також, слід зазначити, що під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відтак, оскаржувані позивачами листи та висновок службової перевірки не є рішенням (нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень та не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивачів, а отже, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору відповідно до норм КАС України.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Водночас, судом встановлено, що протягом часу перебування даної адміністративної справи у провадженні апеляційної суду позивач - ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії Г-МИ №146944, виданого 27 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

Положеннями п.5 ч.1 ст.157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка булла стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 необхідно визнати нечинною, а провадження у цій частині - закрити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 визнати нечинною та в цій частині закрити провадження у справі.

В решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 квітня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_13