Справа № 816/340/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року 15:30м. ПолтаваСправа № 816/340/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представників позивача - Білоуса О.М., Письмака О.В.,

представників відповідача - Дзюби І.В., Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" (надалі також - позивач, ТОВ "ГПЛ") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України (надалі також - відповідач, Полтавська митниця ДФС України), Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285, визнання протиправними дій при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871 та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "ГПЛ" надмірно сплачених коштів у розмірі 200503,18 грн.

18 березня 2015 року до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просив про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285, визнання протиправними дій при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, він самостійно визначив їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), заявив цей показник в декларації митної вартості, до якої додав документи, що її підтверджують згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленим декларантом кодом класифікації товару, визначеним за договором (контрактом) і підтверджуючими документами, та незаконно прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечували, просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дії, картка та рішення є законними та обґрунтованими. В своїх запереченнях та додаткових запереченнях на позов зазначав, що Полтавською митницею проведено контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого позивачем, та перевірки наявності або відсутності застережень. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності та зареєстроване на митному посту "Лтава" Полтавської митниці Міндоходів і зборів.

20 січня 2014 року позивач уклав зовнішньоекономічний Контракт № 04/2014 на поставку запасних частин для автомобілів (надалі - «Контракт») (Додаток № 3), з іноземним суб'єктом господарювання WORLDLEADER MERCHANTS LLP, Birmingham, Great Britian (United Kingdom) (а.с. 19-21, т.1).

Відповідно до положень Контракту Продавець зобов'язаний в порядку та строки, що встановлені Контрактом, передати у власність Позивача наступний товар: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілі не для промислового складання моторних транспортних засобів на умовах СІР-Полтава, Україна, згідно Інкотермс-2010.

Згідно документу контролю доставки (пропуск ЕЕ № 806020002/2014/4878, на виконання умов Контракту Продавець 16 травня 2014 року поставив на адресу Позивача товар згідно інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року за кодом згідно УКТЗЕД « » на загальну суму 22996,25 доларів США. В день поставки товару, останній був розміщений згідно єдиного уніфікованого документу для розміщення товарів на тимчасове зберігання № 13/320 від 16 травня 2014 року на складі тимчасового зберігання ТОВ "ГПЛ" за адресою: м. Полтава, вул. Половки 70 (а.с. 22-25, т.1).

12 серпня 2014 року Позивачем до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лтава» Полтавської митниці була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ, якій, згідно електронного повідомлення, присвоєно № 806020002/2014/008280 (а.с. 26-30, т.1).

Перелік товарів за вказаною ЕМД склав: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілів не для промислового складання моторних транспортних засобів згідно електронного інвойсу, код УКТЗЕД « », країна походження РL (Польща), заявлена митна вартість з умовами поставки - 23008,72 доларів США, тобто 1,15 доларів США/кг, загальною вагою 20052,87 кг.

До поданої ЕМД Позивачем було надано наступні документи:

- копія міжнародної автомобільної накладної (СМR) А № 431370 від 12 травня 2014 року;

- копія платіжного доручення в іноземній валюті № 364 від 14 травня 2014 року;

- копія інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року;

- копія страхового сертифікату № 0090/2г/14по від 12 травня 2014 року;

- копія Контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року;

- копія Генерального договору добровільного страхування вантажів № 0090г/14по від 25 квітня 2014 року;

- копія сертифікату відповідності UА1.021.0218129-12 від 03 грудня 2012 року;

- технічний опис продукції б/н від 13 травня 2014 року;

- копію єдиного уніфікованого документу № 13/320 від 16 травня 2014 року (а.с.31-72, т.1).

12 серпня 2014 року від Відповідача на адресу Позивача надійшло електронне повідомлення № 49433, відповідно до якого Позивача було повідомлено про наявні розбіжності у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме - згідно Інкотермс 2010 при умовах СІР страхування проводиться за рахунок Продавця, але до митного оформлення подано страховий сертифікат, в якому страховиком є отримувач товару. У зв'язку з цим Позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (а.с. 73-74, т.1).

У зв'язку з тією обставиною, що підготовка та отримання додаткових документів, надання яких вимагав Відповідач, потребує додаткового часу та зусиль, які полягають у зборі додаткових даних про товар, надіслання запитів стороні Продавця та отримання відповідей, проведення експертної оцінки вартості товару тощо, Позивачем була надіслана на адресу Відповідача заява № 448 від 21 серпня 2014 року про відкликання ЕМД типу ІМ 40 ДЕ № 806020002/2014/008280 (а.с. 75, т.1).

Згідно єдиного уніфікованого документу для розміщення товарів на тимчасове зберігання № 13/424 від 13 серпня 2014 року рішенням Відповідача продовжено строк зберігання товару на складі тимчасового зберігання ТОВ "ГПЛ" за адресою: м. Полтава, вул. Половки, 70 (а.с. 76, т.1).

У зв'язку із закінченням, встановленого чинним законодавством України, строку для зберігання товару на складі тимчасового зберігання, на підставі заяви № 486 від 11 вересня 2014 року, між Позивачем та Відповідачем, в порядку та на умовах, що визначені ст. 204 Митного кодексу України та пп. 4.1.3, 5.1.2 Наказу Міністерства фінансів України № 627 від 30 травня 2012 року, було укладено Договір суборенди нерухомого та іншого майна № 69 від 10 жовтня 2014 року (а.с. 77-85, т.1).

21 жовтня 2014 року Позивачем до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лтава» Полтавської митниці повторно була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ, якій, згідно електронного повідомлення (Додаток № 21), присвоєно № 806020002/2014/010871 (а.с. 86-88, т.1).

Перелік товарів за вказаною ЕМД склав: глушники та вихлопні труби, їх частини до легкових автомобілів не для промислового складання моторних транспортних засобів згідно електронного інвойсу, код УКТЗЕД « », країна походження РL (Польща), заявлена митна вартість з умовами поставки - 23008,60 доларів США, тобто 1,15 доларів США/кг, загальною вагою 20052,87 кг.

До поданої ЕМД Позивачем було надано наступні документи:

- копія міжнародної автомобільної накладної (СМR) А № 431370 від 12 травня 2014 року;

- копія платіжного доручення в іноземній валюті № 364 від 14 травня 2014 року;

- копія інвойсу № 3 від 12 травня 2014 року;

- копія страхового сертифікату № 0090/2г/14по від 12 травня 2014 року;

- копія Контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року;

- копія Генерального договору добровільного страхування вантажів № 0090г/14по від 25 квітня 2014 року;

- копія договору суборенди нерухомого та іншого майна № 69 від 10 жовтня 2014 року.

21 жовтня 2014 року від Відповідача на адресу Позивача надійшло електронне повідомлення № 127, відповідно до якого Позивача було повідомлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно з митного режиму імпорт (вартість операції), у Відповідача виникли підстави вважати, що сторони зовнішньоекономічного договору є пов'язаними між собою особами. Крім того, відповідачем було зазначено, що відповідно до п. 3.1. Контракту умови поставки товару СІР- Полтава, що зобов'язує продавця забезпечити страхування оцінюваного товару на користь покупця, однак передбачені п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документи Позивачем за висновками Відповідача не надані. У зв'язку з тією обставиною, що на думку Відповідача подані Позивачем документи містять розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, Позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (а.с. 89-90, т.1).

На виконання електронного повідомлення № 127 від 21 жовтня 2014 року Позивачем на адресу Відповідача були надані наступні додаткові документи: копія комерційної пропозиції б/н від 08 травня 2014 року; копія митної декларації країни відправлення № 14РL441030Е0062028 від 12 травня 2014 року з перекладом (а.с. 91-94, т.1).

21 жовтня 2014 року Полтавською митницею Міндоходів винесено рішення № 806000002/2014/000007/2, яким скориговано (збільшено) митну вартість товару, а також відмовлено в митному оформленні товару за вказаного ЕМД та видано відповідну картку в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2014/00285.

Не погодившись з вказаними рішенням та карткою, а також діями при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходив з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набрав чинність з 01.06.2012 року, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою /стаття 52 Митного кодексу України/.

За приписами статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару /частина шоста статті 53 Митного кодексу України/.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України надано право органу доходів і зборів коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З огляду на вищезазначене, до компетенції органу доходів і зборів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару.

Із матеріалів справи вбачається, що при здійсненні перевірки наданих декларантом до митного оформлення документів відповідачем були виявлені розбіжності, а саме: відповідно до п.3.1 контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року передбачено умови поставки товару СІР-Полтава, що зобов'язує продавця забезпечити страхування оцінюваного товару на користь покупця, але страхові документи продавця або документ, що містять відомості про вартість страхування (передбачені п.8 частини другої ст. 53 МК України) до оформлення не надані.

Суд зауважує, що CIP (англ. Carriage and Insurance Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення і страхування оплачені до (…назва місця призначення), відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС), означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару. Однак, за умовами CIP на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинний брати до уваги, що відповідно до умов терміна CIP від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. У випадку здійснення перевезення в пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбудеться в момент передачі товару в піклування першого перевізника. За умовами терміна СІР на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту.

Таким чином, у даних спірних правовідносинах у митниці обґрунтовано виник сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, яка була визначена позивачем на підставі поданих документів. А тому, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно запропоновано декларанту надати додаткові документи.

Судом встановлено, що додаткові документи, які були надані декларантом, взяті відповідачем до уваги, однак, не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів виходячи з наступного.

Відповідно до оскаржуваного рішення декларантом надано копію експортної МД країни відправлення (що передбачено умовами контракту № 04/2014 від 20 січня 2014 року ), комерційну пропозицію. В наданій додатково експортній МД країни відправлення зазначено вартість товарів у сумі 22996,25 дол.США доставлених від фірми виробника згідно інвойсу FE/14/70, який не подано до оформлення (до оформлення надано інвойс № 3 від 12 травня 2014 року на суму 22996,25 дол.США), що не дає можливості перевірити й оцінити дійсну вартість товару. В наданій пропозиції на умовах поставки СІР Полтава вказані ціни лише з врахуванням вартості навантажувальних робіт, а повинні також включатись вартість перевезення та страхування, якщо воно здійснювалось. Крім того, повідомлено, що позивачем надані не в повному обсязі додаткові документи, які вимагались митницею для підтвердження заявленої вартості... Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на МД від 10 вересня 2014 року № 100250003/2014/085542, що була отримана органом доходів і зборів.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України №250-VІ ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994). Відповідно до статті VII пункт 2. (a) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках. Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Відповідно до приписів статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки згідно із цією статтею (для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору) робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частиною двадцять першою статті 58 Митного кодексу України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що у даному випадку не може бути використаний основний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту), з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на етапі проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів, з урахуванням поданих до митного оформлення документів, декларанту було запропоновано подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів (а.с. 89-90, т.1).

На виконання електронного повідомлення № 127 від 21 жовтня 2014 року Позивачем на адресу Відповідача були надані наступні додаткові документи: копія комерційної пропозиції б/н від 08 травня 2014 року; копія митної декларації країни відправлення № 14РL441030Е0062028 від 12 травня 2014 року з перекладом (а.с. 91-94, т.1).

Крім іншого позивачем було повідомлено відповідача про те, що інших документів згідно вимоги станом на 21.10.2014 року можливості надати не має.

Однак, відповідач не прийнявши до уваги надані позивачем додаткові документи та не взявши до уваги повідомлення про відсутність можливості надати інші документи саме станом на 21.10.2014 року, всупереч вимогам п.3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідно до якої для надання додаткових документів позивачу надається 10-денний термін з дати отримання відповідної вимоги, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 806000002/2014/000007/2.

Таким чином, відповідач діяв протиправно, а саме не в строк прийнявши оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 806000002/2014/000007/2 та не надавши для позивача 10 днів для подання документів, які зазначені у вимозі.

В ході судового розгляду представник відповідача надав суду пояснення, що із додатково поданих декларантом документів неможливо було підтвердити заявлену митну вартість оцінюваних товарів, однак, суд не погоджується із доводами відповідача.

Дослідивши подані декларантом до митного оформлення документи, у тому числі додатково подані документи, крім іншого, експертний висновок торгово-промислової палати від 18 вересня 2014 року №В-4495, заслухавши думку представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку що у відповідача була можливість визначити митну вартість товару, який ввозився в Україну відповідно до митного режиму імпорту за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (а.с. 112-120, т.1).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості є необґрунтованим та недоведеним, оскільки Полтавська митниця мала можливість встановити митну вартість товару за основним методом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії Полтавської митниці Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Полтавській області при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285 із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України є протиправними, відповідно, і рішення про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2 підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Враховуючи, що єдиною підставою для видачі позивачу картки відмови є вказане вище рішення про визначення митної вартості товарів, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285 є також протиправною і підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином відповідач не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, визнання протиправними дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Полтавської митниці Державної фіскальної служби України при визначенні митної вартості товару за митною декларацією від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/010871.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2014 року № 806000002/2014/000007/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Полтавської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 жовтня 2014 року № 806020002/2014/00285.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" витрати зі сплати судового збору у розмірі 474 грн 09 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський