Справа № 872/11568/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № 804/5383/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року

по справі № 804/5383/13-а за адміністративним позовом Приватного підприємства "ТУТ"

до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Приватне підприємство "ТУТ" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 квітня 2013 року № та податкове повідомлення-рішення від 02 квітня 2013 року № .

В обґрунтування позову зазначено, що висновки позапланової документальної невиїзної перевірки ПП «ТУТ» з питань взаємовідносин з ПП «АТМ», ТОВ «Матадор», ТОВ «Старт-Д», ТОВ «РИВС», ТОВ «Ферріт-Д» за лютий - жовтень 2012 року, які відображені в Акті Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби №216/222-32406476 від 14 березня 2013 року, є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення є незаконними та підлягають скасуванню. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року даний позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвали нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що фахівцями Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби на підставі Наказу 26.02.2013 р. № 226 та Наказу від 04.03.2013 р. № 257 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Приватного підприємства «ТУТ» з питань перевірки взаємовідносин з ПП «ATM», ТОВ «Матадор», ТОВ «Старт-Д», ТОВ «РИВС», ТОВ «Ферріт-Д» за лютий - жовтень 2012 року, за результатами якої складено Акт №216/222- 32406476 від 14 березня 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: абз. «а» пп. 14.1.13, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, ст. 138.2, п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України ; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Зокрема, таких висновків податковий орган дійшов з огляду на акти перевірки контрагентів позивача.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки позивача, Верхньодніпровською ОДПІ 02 квітня 2013 року винесено податкове повідомлення-рішення № , у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1730125,59 гривень та податкове повідомлення-рішення № , у зв'язку з чим збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 775828,60 гривень. Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності спірних податкових повідомлень - рішень з огляду на правомірне формування Підприємством податкового кредиту, що підтверджується належними документами бухгалтерського обліку.

Колегія суддів, виходячи з фактичних обставин справи, погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведеного випливає, що право платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації реально понесених ними витрат, пов'язаних з отриманням прибутку, внаслідок чого обумовлюється необхідністю підтвердження належними документами понесення таких витрат.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат і податкового кредиту.

Встановлені обставини свідчать про те, що у перевіряємий період між позивачем та підприємствами - постачальниками укладено ряд правочинів, а саме: правочин з ТОВ «РИВС»: Договір № 0102-3 від 01.02.2012 р. на поставку щебеню ф.25- 60 та пиломатеріалів; правочин з ТОВ «Матадор»: Договір № 0103/1 від 01.03.2012 р. на виконання робіт; правочини з ПП «АТМ»: Договір № 1106/2 від 11.06.2012 р. на поставку піску формовочного ГОСТ 2138-91; Договір № 1106/3 від 11.06.2012 р. на поставку рукавиць робочих в'язаних; Договір № 1106/4 від 11.06.2012 р. на поставку пиломатеріалів; правочин з ТОВ «Ферріт-Д»: Договір № 0110/1 від 01.10.2012 р. на поставку піддонів дерев'яних; правочин з ТОВ «Старт-Д»: Договір № 0309/2 від 03.09.2012 р. на передачу у строкове платне володіння та користування автотранспорту.

На виконання зобов'язань за вищезазначеними договорами сторонами складені відповідні та достатні для бухгалтерського та податкового обліку первинні документи: договори, видаткові накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, тощо. Розрахунки між ПП «ТУТ» та контрагентами проведено шляхом перерахування відповідних сум на банківський рахунок, шо підтверджується відповідними банківськими виписками по рахунку. Товар, що поставлявся позивачу був використаний ним у власній господарській діяльності наступним чином: рукавиці робочі в'язані використані ПП «ТУТ» для власних потреб з метою виконання вимог законодавства з питань охорони праці; пиломатеріали використані для власних потреб для виготовлення та ремонту дерев'яних піддонів; щебінь та пісок використані для власних потреб в ході проведення будівельних робіт згідно договору підряду № 7/7 укладеного з ТОВ «Діксі Буд».

Наведені документи цілком об'єктивно розцінені судом першої інстанції як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій.

За таких обставин, слід вважати безпідставними посилання податкового органу на відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача ТОВ «РИВС», ТОВ «Матадор», ПП «АТМ», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Старт-Д» були зареєстровані в установленому законом порядку, відповідали ознакам і поняттю юридичної особи та виступали правоздатними учасниками господарського обороту.

А відтак, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій протягом перевіряємого періоду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення вимог ст.71 КАС України не доведено обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не встановлено, а тому постанову суду першої інстанції від від 16 травня 2013 року по справі № 804/5383/13-а необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року по справі № 804/5383/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст.. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 квітня 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров