Справа № 804/974/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 р. Справа № 804/974/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Риженко О.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Чернишової Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.01.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: визнати дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті у ОСОБА_3 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області протиправними; зобов'язати Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_3 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надати згоду на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку, встановленому законом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2015 р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
ОСОБА_3, звернувшись у встановленому законом поряду до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області з листом про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (орієнтовний розмір 2 га) розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області неодноразово від відповідача отримував листи з роз'ясненням про необхідність звернення позивача з пакетом документів в порядку ст.118 ЗК України.
У зв'язку із зазначеним вище, позивач вважає дії відповідача, які виразились у наданні йому відповідей, протиправними з огляду на невідповідність вимогам ст.ст.116, 118, 121 ЗК України.
Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав, та з урахуванням пояснень до адміністративного позову, наданих в судовому засіданні.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 02.02.2015 року, в яких зазначила наступне.
ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області було подано заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (орієнтовний розмір 2,0 га) на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області розглянувши яку, останнім було надано відповідь від 25.06.2013 р. №4934/13-35 та повідомлено позивача про те, що для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно надати повний перелік документів.
Відповідачем в запереченнях від 02.02.2015 р. також зазначено, що листами ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області від 12.08.2013 р. №6833/13-35 та від 19.02.2014 р. №34-4-0.11-1414/2-14 позивача було повідомлено про те, що згідно наданого графічного матеріалу на земельну ділянку (орієнтовний розмір 2,0 га), яка планується для відведення неможливо встановити місце розташування земельної ділянки та за рахунок яких земель відводиться земельна ділянка, а отже запропоновано надати графічні матеріали, на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області своїм листом від 09.09.2014 р. №31-4-0.11-7909/2-14, в черговий раз розглянувши заяву ОСОБА_3, повідомило останнього, що надані ним документи не відповідають ст.ст.118, 119, 121 ЗК України, а також унеможливлюють встановлення належності йому майна на земельній ділянці.
Стосовно позовних вимог щодо прийняття у ОСОБА_3 клопотання про приватизацію земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту із земель державної власності відповідач зазначає, що у заяві позивач просив у відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак наданню земельної ділянки у власність, у відповідності до норм чинного земельного законодавства України, передує надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, погодження та затвердження документації у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Дніпропетровської області за межами населеного пункту із земель державної власності буде передчасним, оскільки буде порушено норми ст.118 ЗК України.
Відповідно до поданої заяви позивача до ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а отже, рішенням суду може бути лише зобов'язано відповідача розглянути можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Зважаючи на викладене, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 25.06.2013 р. за №4934/13-35, у відповідь на заяву ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (орієнтована площа 2,0 га) для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області було запропоновано позивачу надати до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області повний перелік документів для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
12.08.2013 р. за №6833/13-35 на адресу ОСОБА_3 відповідачем було направлено лист, в якому зазначено, що згідно наданого графічного матеріалу на земельну ділянку (орієнтований розмір 2,0 га), яка планується для відведення, неможливо встановити місце розташування земельної ділянки. У зв'язку із зазначеним, було запропоновано ОСОБА_3 надати графічні матеріали на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимого діючого земельного законодавства.
Листом від 09.09.2013 р. за №4874/01-13 Головне управління Держземагентства у Нікопольському районі Дніпропетровської області, у відповідності до заяви ОСОБА_3 від 19.08.2013 р. про надання відомостей повідомило останнього, що відомості Державного земельного кадастру надаються у формі викопіювань з кадастрової книги та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру у відповідності до ст.38 ЗУ «Про державний земельний кадастр» та зазначеного, що ОСОБА_3 не відноситься до переліку осіб визначених статтею 38 ЗУ «Про державний земельний кадастр», яким надаються відомості Державного земельного кадастру з визначених питань.
20.01.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 19.02.2014 р. №31-4-0.11-1414/2-14 було надано відповідь позивачу, в межах розгляду поданої останнім заяви було повідомлено про неможливість встановлення місця розташування земельної ділянки згідно наданого графічного матеріалу та запропоновано надати графічні матеріали з детальнішим зазначенням місця розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетовській області було подано заяву від 28.04.2014 р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 05.06.2014 р. №31-4-0.11-4503/2-14 було повідомлення позивача, що надані ним документи не відповідають ст.118 ЗК України та зазначено, що надані на розгляд документи необхідно доповнити інформацією про відношення земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України з урахуванням зауважень.
23.05.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 25.06.2013 р. №4934/13-35 в межах розгляду даної заяви було повідомлено ОСОБА_3 про необхідність формування поданої ним заяви від 23.05.2013 р. у відповідності до ЗУ «Про захист персональних даних» та запропоновано надати до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області повний перелік документів для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
11.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї заяву про збір та обробку персональних даних від 11.07.2013 р.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 12.08.2013 року №6833/13-35 позивача було повідомлено про неможливість встановлення місця розташування земельної ділянки згідно наданого графічного матеріалу та запропоновано надати графічні матеріали, на яких буде детальніше вказане місце розташування земельної ділянки для можливості розгляду підготовки наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог діючого земельного законодавства.
29.07.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
Листом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 09.09.2014 р. за №31-4-0.11-7909/2-14 було повідомлено ОСОБА_3 про те, що надані документи не відповідають нормам ст. ст.116, 118 ЗУ України та унеможливлюють встановлення належності позивачу майна на земельній ділянці.
02.12.2014 р. позивачем було подано заяву до Головного управління Держземагентства у Дніпропетовській області щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, додавши до неї заяву про збір та обробку персональних даних від 02.12.2014 р.
Наведені вище обставини підтверджуються копіями всіх перелічених вище документів, долучених до матеріалів справи, та поясненнями сторін, наданими в судових засіданнях та занесених до відповідних Журналів судових засідань.
Правовідносини сторін, що стосуються даного предмету спору регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства, тощо.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи,що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти,здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідно до ч.10 ст.118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до ч.4 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Так, наказом Держземагентства України від 28.02.2013 за № 72 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» (зі змінами згідно наказу Держземагентства України від 09.04.2013 за № 142) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, у яких визначено, що у разі невідповідності земельному законодавству або наявності зауважень до матеріалів, відповідному територіальному органу протягом п'яти днів рекомендується інформувати заявника про відмову у наданні земельної ділянки із зазначенням конкретних причин відмови.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відтак, судом неабияка увага була приділена саме з`ясуванню питання, які саме права, свободи чи інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин були порушенні відповідачем внаслідок вчинення оскаржуваних дій останнім.
Відповідаючи на зазначені питання, представник позивача зазначив, що всі його клопотання були розглянуті на підставі чинного земельного законодавства України, будь - якої відмови у наданні згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області ним від Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області отримано не було; будь - яке порушення його прав у публічно - правових відносинах з боку відповідача відсутнє; ніякої різниці між діями відповідача та бездіяльністю ОСОБА_3 не вбачає; яким чином суд може ще раз зобов'язати відповідача розглянути подане позивачем клопотання за умови ненадання останнім визначених законом документів, не розуміє; дозвіл на розроблення проекту землеустрою у нього відсутній; проте позивач зазначає, що одного його бажання отримати земельну ділянку, рівнозначну земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з метою її приватизації для ведення селянського господарства є достатньо для надання йому земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, на його думку достатньо для задоволення даного позову у повному обсязі.
У зв`язку з наведеним, суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозиції ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, а бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Матеріалами справи також підтверджується, що до заяв від 23.05.2013 р.; 11.07.2013 р.; 20.01.2014 р.; 28.04.2014 р.; 29.07.2014 р. позивачем не було додано матеріалів, за якими можливим є встановлення місця розташування земельної ділянки, яка передбачається для відведення, а в останньому зверненні ОСОБА_3 від 02.12.2014 року зазначає вже про земельну ділянку виду угідь рілля, тобто - іншу земельну ділянку, ніж у попередні рази, а на всі звернення ОСОБА_3 відповідачем надавалися ґрунтовні відповіді з зазначенням необхідного переліку документів, які повинні були надаватися позивачем, а позивачем помилково зазначено у позовній заяві щодо отримання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Як вбачається з викладеного вище, відповідачем - суб'єктом владних повноважень було доведено як законний та обґрунтований характер вчинених дій, так і наявність законних підстав для надання відповідей позивачу в межах розгляду заяв останнього та доданих до них документів.
Натомість, позивачем жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України не було доведено факту подання клопотання відповідачу про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з дотриманням усіх обов'язкових вимог, передбачених ст.118 Земельного Кодексу України, як то: з наданням графічних матеріалів з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, документів на підтвердження відповідності обраного місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд вважає, що Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області при розгляді звернень ОСОБА_3 діяло на підставі та в межах чинного законодавства України.
Також, встановивши в судовому засіданні та підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи, вчинення активних дій з боку відповідача щодо розгляду численних звернень позивача з огляду на наявність досить жвавого листування між позивачем та відповідачем, та відсутність факту відмови з боку відповідача у задоволенні заявленого позивачем клопотання, оскільки жоден із досліджених судом листів відповідача, надісланих на адресу позивача, не містить відмови у задоволенні поданого клопотання останнього, а лише вказує на повідомлення відповідачем позивача про можливість вирішення нагального для нього питання за умов дотримання норм чинного законодавства ОСОБА_3 при поданні такого клопотання, суд приходить до висновку про відсутність з боку Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області протиправних дій під час розгляду наведених вище звернень позивача, та будь -якого порушення прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень.
Відтак, детальний аналіз норм чинного законодавства, наведених вище, у сукупності з доказами наявними в матеріалах справи свідчить про необґрунтованість та недоведеність позивачем обставин, зазначених в заявленому адміністративному позові, та спростування з боку відповідача належними доказами в розумінні ст.70 КАС України доводів позивача щодо протиправного характеру оскаржуваних дій відповідача, що виключає наявність у суду правових підстав для задоволення зазначеного адміністративного позову у спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до квитанції від 29.12.2014 р. за №1-267к ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн. 08 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.
Враховуючи відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три) грн. 08 коп., сплаченого позивачем відповідно до наведеної вище квитанції.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, про визнання дії Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті у ОСОБА_3 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області протиправними; зобов'язання Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області прийняти у ОСОБА_3 клопотання про приватизацію земельної ділянки та надати згоду на розробку проекту землеустрою відносно земельної ділянки, рівнозначній земельній ділянці багатолітніх насаджень, площею 2,0 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку, встановленому законом - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2015 року.

Суддя Є.О. Жукова