Справа № 368/413/15-а
Суддя: Потапенко А. В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 368/413/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Ржищів

суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ м.Біла Церква Степанця П.Л. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 352917 від 14 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла указана вище адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 Справа передана на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 13 березня 2015 року до Ржищівського міського суду Київської області у порядку ст.ст. 22, 27 КАС України.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 352917 від 14 лютого 2015 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач вказував на те, що 14 лютого 2015 року інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ м.Біла Церква Степанцем П.Л. було винесено постанову, серії ПС2 № 352917 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП про те, що ним було допущено перевищення швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті. Вважав, що дана постанова є незаконною, винесена передчасно та підлягає скасуванню з наступних підстав. 14 лютого 2015 року близько 12 год 40 хв. він керував автомобілем Toyota Avensis, н.з.НОМЕР_1, де перед в'їздом в м. Узин був зупинений інспектором, який йому повідомив, що він рухався зі швидкістю 114 км/год, яка була заміряна пристроєм "Tru Cam" № ТС000757. Проте, дане твердження не відповідає дійсност , оскільки позивач рухався зі швидкістю не більше 70 км/год. На вимогу позивача надати докази, які б підтвердили належність даної швидкості його автомобіля, інспектор лише зазначив, що швидкість його, а пристрій, який знаходився у нього в руках, її зафіксував, без ретельного перегляду відеофіксації порушення. Тому на думку позивача, фіксація порушення ПДР України приладом "Tru Cam" вручну, а не у автоматичному режимі не відповідає вимогам закону та нормативним актам МВС України. У свідоцтві про повірку 22-212454649 інформації, про те, що весь прилад пройшов необхідні випробування і сертифікований в Україні не зазначено. У протоколі та постанові не міститься відомостей щодо того, чи мав відповідач спеціальне звання та відповідно до своїх функціональних обов'язків має право самостійно виносити постанови у справах про адмінітративні правопорушення.

Позивач, посилаючись на вимоги Інструкції по експлуатації приладу "Tru Cam", ст. 11 Закону України "Про міліцію", п.п. 20.1, 20.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС автоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27 березня 2009 р. № 111, ст.ст. 10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", п.п.2.3.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 26 лютого 2009 р. № 77, п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст.ст. 7, 14-1, 252, 280, 287-289 КУпАП, вважав постанову незаконною, необгрунтованою, такою, що не відображає дійсних обставин справи, складеної за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм чинного законодавства.

У судове засідання позивач не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявки не повідомив, тому судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено проводити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ ВДАІ м.Біла Церква Степанцем П.Л. стосовно ОСОБА_1. було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що 14 лютого 2015 року о 12 год 47 хв. в м.Узин по вул. Свободи водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Toyota Avensis, н.з.НОМЕР_1, перевищив швидкість руху в населеному пункті більше майже на 50 км/год. Рухався зі швидкістю 114 км/год. Швидкість вимірювалась приладом "Tru Cam" № ТС000757. Свідоцтво про повірку 22-212454649 до 19.01.2016 року. Водій порушив п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

14 лютого 2015 року вказаним вище інспектором ДПС було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 352917, в якій вказано, що 14 лютого 2015 року о 12 год 47 хв. в м. Узин по вул. Свободи водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Toyota Avensis, н.з.НОМЕР_1, перевищив швидкість руху в населеному пункті більше ніж на 50 км/год. Рухався зі швидкістю 114 км/год. Швидкість вимірювалась приладом "Tru Cam" № ТС000757. Свідоцтво про повірку 22-212454649 до 19 січня 2016 р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з п.п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

За змістом ч.3 ст. 122 КУпАП водії несуть адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів за годину.

Згідно з п. 19.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 року № 576/16592, забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону "Про метрологію і метрологічну діяльність" результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем не доведено у порядку та у спосіб, передбачений законом, що позивачем по справі ОСОБА_1 було вчинено правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, та, що при винесенні постанови були виконані вимоги ст. 33 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд дійшов до переконання, що вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення не підтверджується жодними доказами. Зокрема, для підтвердження факту вчинення правопорушення відповідач не надав свідоцтва про повірку приладу "Tru Cam" № ТС000757, про яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення; не опитав свідків, які могли бути очевидцями події. При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятий на підтвердження вини позивача, оскільки оспорюється останнім.

Таким чином суд приходить до висновку, що постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 352917 від 14 лютого 2015 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 61 Конституції України, ст. ст. 6, 7, 9, 69, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст. 7, 33, ч. 3 ст. 122, ст. 251, 252, 258, 280, 283, 288, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ м.Біла Церква Степанця П.Л. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 352917 від 14 лютого 2015 року , - задовольнити.

Визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2015 року, серії ПС2 № 352917 від 14 лютого 2015 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, протиправною та скасувати її, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: