Справа № 357/2498/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Рябченко Л.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року Справа: № 357/2498/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області Рудюка Сергія Володимировича про заборону бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з позовом до начальника Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області Рудюка Сергія Володимировича ( далі - відповідач ) про заборону бездіяльності відповідача, спрямовану на виникнення дискримінації стосовно позивача, та зобов'язання відповідача надати письмові відповіді на всі запитання, поставлені позивачем у його заяві від 19.11.2014 р. № 16779 про роз'яснення на підставі норм КПК України повідомлення про вчинення ( встановлення відсутності ) кримінального правопорушення.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 16779 від 19.11.2014 р. про роз'яснення на підставі норм КПК України повідомлення про вчинення ( встановлення відсутності ) кримінального правопорушення.

Вимоги, поставлені позивачем у зазначеній заяві, а також й у позові, фактично зводяться до оскарження ним дій та бездіяльності органів внутрішніх справ, зокрема й особисто відповідача, пов'язаних з порядком здійснення ними досудового розслідування, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, здійсненням контролю над діяльністю відповідних органів та надання відповідей на заяви громадян про злочини.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ), Кримінально-процесуальним кодексом України ( далі - КПК України ) та Законом України «Про звернення громадян» ( далі - Закон № 393/96-ВР ).

Так, згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У ч. 2 ст.4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 303 КПК України закріплено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Статтею 12 Закону № 393/96-ВР передбачено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого регламентований КПК України, заяви громадян, подані в порядку КПК України, розглядаються компетентними органами влади в порядку кримінально-процесуального законодавства і без застосування положень Закону України «Про звернення громадян», а отже, й дії чи бездіяльність відповідного суб'єкта владних повноважень при розгляді таких заяв також підлягають оскарженню за правилами КПК України і не можуть розглядатися судом в порядку адміністративної юрисдикції.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2, заявлені у даному позові, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмовити у відкритті провадження у справі.

Доводи апелянта про те, що суддя першої інстанції, відмовивши у відкритті провадження у справі, вчинила пособництво у дискримінації відповідачем щодо позивача, колегія суддів вважає голослівними, не обгрунтованими і такими, що суперечать наведеним вище законодавчим приписам.

Твердження апелянта про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та із застосуванням норм Закону України «Про звернення громадян», спростовуються приписами ст.ст. 60, 303, 306 КПК України, ст.ст. 2, 4, 17 КАС України та ст. 12 Закону № 393/96-ВР та до уваги колегією суддів не приймаються.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги судова колегія знаходить їх безпідставними, не обгрунтованими і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.