Справа № 227/5591/14-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тітова Т.А.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року справа №227/5591/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Білак С.В., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., секретар судового засідання Святодух О.Б., з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2015 року у справі № 227/5591/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років.

Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення № 7867 від 6 листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про відмову в призначенні пенсії та зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 55 «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з зарахуванням періоду роботи в Комунальному закладі охорони здоров'я « Обласний спеціалізований будинок дитини» з 1 серпня 2001 року по 13 жовтня 2014 року до стажу роботи у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2015 року позов було задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що обов'язковою умовою для зарахування періоду роботи в подвійному розмірі, є те, що ОСОБА_2 мала працювати у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини, або хворих на СНІД. Тобто, основною функцією закладу має бути саме стаціонарне лікування. Будинок дитини забезпечує надання медичної допомоги дітям, які за висновком лікаря не потребують стаціонарного лікування, у т.ч. ВІЛ - інфікованим дітям зі слабкими клінічними проявами.

Таким чином, на працівників Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний спеціалізований будинок дитини" дія статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не поширюється.

Загальний стаж роботи ОСОБА_2 складає 18 років 11 місяців 22 дні, у тому числі за вислугою років - 17 років 1 місяць 20 днів, з них 13 років, 2 місяці - це робота в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний спеціалізований будинок дитини».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач з 1 серпня 2001 року по 13 жовтня 2014 року працювала в комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний спеціалізований будинок дитини» на посаді медичної сестри.

Рішенням № 7867 від 6 листопада 2014 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на тій підставі, що на працівників будинку дитини дія ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюється.

Згідно п «е» ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років , затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 , будинок дитини включено до розділу «1 Освіта».

Згідно примітки 1-1 до переліку лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі «1 Освіта» , відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, позивач як медична сестра будинку дитини відноситься до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота, зокрема, у закладах ( відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласний спеціалізований будинок дитини» згідно статуту ( п. 2.1) забезпечує утримання, виховання, лікування та забезпечення соціального захисту дітей - сиріт, дітей, які залишились без піклування батьків, дітей - інвалідів, які народжені ВІЛ-інфікованими матерями, а також з діагнозом ВІЛ-СНІД.

Як зазначено в п . 2.2.7 Статуту, основним напрямком діяльності будинку є лікування дітей, які за висновком лікаря не потребують стаціонарного лікування, а також лікування, корекція та реабілітація дітей, народжених ВІЛ - інфікованими матерями та з діагнозом ВІЛ-СНІД.

Даний заклад має ліцензію МОЗ України серії АВ № 554340 на здійснення медичної практики та акредитаційний сертифікат ( 1 категорія) серії ДОЗ № 003797 департаменту охорони здоров'я Донецької облдержадміністрації.

Професійні обов'язки сестри медичної КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини», а саме позивача щодо її участі у лікувально - діагностичному процесі визначені посадовою інструкційною карткою, затвердженою 16 липня 2001 року.

Згідно довідки КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини « № 03/ 713 від 11 жовтня 2014 року позивач зайнята роботою повний робочий день і займалась лікуванням і доглядом ВІЛ - інфікованих дітей.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що роботу позивача у КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини» на посаді медичної сестри необхідно розглядати як роботу у закладах( відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, стаж якої підлягає зарахуванню у подвійному розмірі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2015 року у справі № 227/5591/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Донецької області про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 7 квітня 2015 року, в повному обсязі виготовлена 7 квітня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді Т.Г.Гаврищук

М.Г.Сухарьок