Справа № 539/421/15-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р.Справа № 539/421/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Курило Л.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.02.2015р. по справі № 539/421/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними щодо стягнення незаконно утриманих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі - УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати рішення комісії відповідача №500 від 04.12.2014 року про утримання з січня 2015 року переплати пенсії неправомірним, зобов'язати відповідача припинити утримання переплати пенсії та повернути кошти, стягнуті на підставі рішення комісії №500 від 04.12.2014 року.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.02.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано рішення комісії №500 від 04.12.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі про утримання з січня 2015 року з ОСОБА_1 переплати пенсії неправомірним.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі припинити утримання переплати пенсії з ОСОБА_1 згідно рішення комісії №500 від 04.12.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі повернути ОСОБА_1 кошти, стягнуті на підставі рішення комісії №500 від 04.12.2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права та на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі і отримує пенсію за віком.

Листом від 29.12.2014 року УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі повідомило позивача про те, що згідно рішення комісії №500 від 04.12.2014 року з неї буде утримано з січня 2015 року переплату пенсії, яка виникла в результаті перерахунку згідно акту перевірки достовірності довідки про заробітну плату в розмірі 168535 грн. 04 коп.

Переплату буде утримано в розмірі 20% з пенсії до повного погашення згідно з ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-04 від 09.07.2003 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, її вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

При цьому, відповідач зазначав, що при прийнятті оскаржуваного рішення УПФУ керувалось насамперед положеннями ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з огляду на що дійшов висновку стосовно можливості проведення утримань на підставі рішення територіального органу.

Разом з тим, необхідно зауважити на те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 зазначеного Закону України відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, дозволяється лише у випадку зловживань з його боку (ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

З аналізу статей 101, 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що пенсіонер несе відповідальність перед ПФУ у випадку зловживань з його боку встановлених у визначеному законом порядку, а у випадку надання недостовірної інформації страхувальником, таку відповідальність перед державою несе страхувальник.

У ст. 1166 Цивільного кодексу України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу п.1 ч. 1 ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. І вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Проте, відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, вину чи недобросовісність щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а навпаки, з листа відповідача від 29.12.2014 р. та апеляційної скарги вбачається, що виплата пенсії здійснювалася на підставі тих даних, які надано до УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі організацією, в якій працював позивач.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на копію письмової заяви позивача від 12.07.2006 року, відповідно до якої вона зобов'язувалася в разі з'ясування про недобросовісність виданої довідки відшкодувати переплату, що виникла, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки написання такої заяви не відміняє обов'язок пенсійного органу довести зловживання та недобросовісність набувача грошових сум.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що приймаючи рішення на підставі акту перевірки №500 від 04.12.2014 року про стягнення з позивача 168535 грн. 04 коп., УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що вимоги позивача про визнання неправомірним вказаного рішення та повернення незаконно утриманої суми пенсії є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.02.2015р. по справі № 539/421/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Курило Л.В. Чалий І.С.