Справа № 821/2/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання протиправними дій, скасування наказу про зобов'язання до вчинення дій,-

встановив:

05 січня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області з позовними вимогами про визнання протиправними дій, скасування наказу про зобов'язання до вчинення дій, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Херсонській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,8800 га, в тому числі під господарськими будівлями і дворами 0,8800 га, із земель запасу Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства;

- скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Херсонській області №21-138/19-14 від 27 листопада 2014 року «Про затвердження Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» в частині включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, лоту №66 земельної ділянки площею 0,8800 га, в тому числі під господарськими будівлями і дворами 0,8800 га, із земель запасу Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства у Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,8800 га, в тому числі під господарськими будівлями і дворами 0,8800 га, із земель запасу Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана відмова ГУ Держземагенства у Херсонській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,8800 га з підстав включення даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, які сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського товаровиробництва, не ґрунтується на вимогах ч. 7 ст. 118 ЗК України, та порушує його конституційне право на отримання земельної ділянки у власність безоплатно. Позивач також вказує, що відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки, які передані громадянам для ведення особистого селянського господарства. З посиланням на норми Земельного кодексу України обґрунтовує правомірність своїх вимог З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправними дій, скасування наказу про зобов'язання до вчинення дій.

Представник позивача 31 березня 2015 року заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 31 березня 2015 заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. 17 лютого 2015 року представником відповідача подано до суду заперечення на адміністративний позов, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову з огляду на ті обставини, що оскаржувана відмова ГУ Держземагенства у Херсонській області не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки, неможливість надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства обумовлена включенням даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги.

Відповідно до положень ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагенства у Херсонській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтованою площею 0,8800 га, в тому числі під будівлями і дворами 0,8800 га із земель Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

23.10.2014 року ГУ Держземагенства у Херсонській області наказом №21-81/19-14 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону» затвердило перелік земельних ділянок, серед яких лотом №66 виступає ділянка, зазначена позивачем в заяві.

02.12.2014 р. ГУ Держземагенства у Херсонській області листом за №19-21-0.102-2386//15-14-СГ відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки з посиланням на ч. 1 ст. 134, частини 1, 3 ст.136 Земельного кодексу України та прийняттям ГУ Держземагенства у Херсонській області наказу щодо затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, до якого увійшла земельна ділянка вказана ОСОБА_1 у заяві.

Вирішуючи питання про законність дій ГУ Держземагенства у Херсонській області щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд вказує на наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. №2768-III (далі - ЗК України) визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, зокрема -

- громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України);

- безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 121 цього Кодексу встановлено право громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України, зокрема -

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (абз. 1 ч. 6 ст.118 ЗК України);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( абз. 1 ч.7 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, від 10.05.2012 року №258, Головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), наказами Держземагентства України, дорученнями Голови Держземагентства України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держземагентcтва України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно до пунктів 4.32 цього Положення Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до наказу Держземагентства України 28.02.2013 року №72 (у редакції наказу Держземагентства України від 09.04.2013 р. №142) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, якими визначають рекомендований механізм порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб.

Так, відповідно до пунктів 2.1., 2.2 цих Методичних рекомендацій при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення. Після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити, зокрема у разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина шоста статті 118 Земельного кодексу України); відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта (п'ята) статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про помилковість позиції позивача щодо порушення відповідачем ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки перелічені у вказаній нормі ЗК України підстави відмови у наданні такого дозволу підлягають застосуванню під час розгляду заяв громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації на без конкурентних засадах.

В ході розгляду справи встановлено, що оскаржувана відмова відповідача ґрунтується на включенні спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, що виставляються на земельні торги.

Внаслідок дослідження судом документів, наданих відповідачем, судом встановлено, що за дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14 зобов'язано Держземагенство України забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурентній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів, а також затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

За змістом наказу Держземагенства України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014" введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. (протокол засідання № 2).

Згідно пункту 2 Протоколу засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. № 2 про продаж прав на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на конкурентних засадах" прийнято рішення щодо -

- особистого контролю начальників головних управлінь Держземагенства в областях, м. Києві за забезпеченням виконання дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14;

- за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, зокрема щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства скласти, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагентства України переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15 жовтня 2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

- за результатами аналізу поточних робіт із землеустрою та звернень фізичних і юридичних осіб на регулярній основі виявляти земельні ділянки, що користуються попитом та права на які можуть бути продані на земельних торгах, включати такі земельні ділянки до вищезазначених переліків шляхом видання наказів про внесення змін і доповнень до них та оприлюднювати оновлені переліки на офіційному сайті Держземагентства України.

На виконання вищевказаного наказу Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області прийнято наказ №21-138/19-14 від 27.11.2014 р. "Про внесення змін до наказу Головного управління від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 "Про затвердження Переліків земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону».

Згідно додатку до вказаного наказу ГУ Держземагенства у Херсонській області, а саме лотом за №66 земельна ділянка площею 0,8800 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована на території Червономаяцької сільської ради Бериславського району виставляється на земельні торги, термін оренди 7 років, стартовий розмір річної орендної плати становить 611,19 грн.

Отже, судом встановлено, що земельна ділянка на яку претендував позивач, включена до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах.

Відповідно до ст. 127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Згідно частин 2, 3 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Отже, позивачем не надано доказів щодо передачі ОСОБА_1 спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, чим спростовується довід позивача щодо порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 134, ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду на вищевказану норму земельного законодавства, право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України, чим спростовується довід позивача щодо зобов'язання відповідача надати оскаржуваний дозвіл саме на бажану земельну ділянку.

Щодо доводу позивача про порушення його конституційного права на отримання земельної ділянки у власність безоплатно, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З системного аналізу частини третьої цієї ж статті вбачається, що захисту підлягають лише ті права особи, які порушені протиправними діями суб'єкта владних повноважень, зокрема такими, що не відповідають вимогам добросовісності, розсудливості, неупередженості, пропорційності, тощо.

Таким чином, про порушення права, яке вимагає захисту, не може йтися у тому випадку, коли відповідні дії або рішення суб'єкта владних повноважень вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме порушення права, яке відбулось внаслідок збігу бажання позивача отримати у власність на безоплатній основі земельну ділянку та одночасним включенням даної земельної ділянки до таких, що підлягають продажу лише на конкурентних основах.

Отже, суд вважає, що оскаржуваною відмовою відповідач не порушив законні права позивача на отримання земельної ділянки у власність безоплатно, оскільки в даному випадку можливість реалізації позивачем права на безоплатну передачу земельної ділянки пов'язана з певним обмеженням щодо отримання безоплатно у власність конкретної земельної ділянки, а не відмовою взагалі.

За відсутності протиправності дій відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,8800 га, в тому числі під господарськими будівлями і дворами 0,8800 га, із земель запасу Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог, які є похідними.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94,122,158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання протиправними дій, скасування наказу про зобов'язання до вчинення дій - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.3.