Справа № 2а-0370/4235/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Справа № 4629/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Матковської З.М.,

судді Запотічного І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від відповідача Федорчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 року у справі № 2а-0370/4235/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2012 року № , стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувсь з позовом до Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби яким просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2012 року № та стягнути з Державного бюджету України на його користь 122189,71 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань достовірності задекларованого від'ємного значення з податку на додану вартість по декларації за липень 2012 року та достовірності заявленого відшкодування з бюджету податку на додану вартість Ківерцівською МДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 19.12.2012 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 122190,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 30547,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 року у справі № 2а-0370/4235/12 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби від 19.12.2012 року №. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 122189 ,71 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції податковим органом подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У період з 27.11.2012 року по 30.11.2012 року Ківерцівською МДПІ проведена позапланова невиїзна перевірка позивача з питань достовірності задекларованого від'ємного значення з податку на додану вартість по декларації за липень 2012 року та достовірності заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ на рахунок платника в банку по декларації за серпень 2012 року.

За результатами даної перевірки складено акт від 30.11.2012 року, яким встановлено порушення пунктів 198.3, 198.4 статті 198 ПК України - не підтверджено відображене суб'єктом господарювання - фізичною особою - підприємцем у декларації за серпень 2012 року бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 122190,00 грн. За наслідками висновків акту Ківерцівською МДПІ 19.12.2012 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 122190,00 грн. за серпень 2012 року та нараховано штрафні санкції у розмірі 30547,00 грн.

З матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки вбачається, що висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за липень 2012 року ґрунтуються на тому, що показники податкової звітності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 були відображені неправомірно, оскільки сформовані за наслідками операції з придбання сідельного тягача марки RENAULT модель 430.18 T PREMIUM, зареєстрованого на приватну особу, а не на суб'єкта господарювання.

Податковий кредит, у відповідності до п.14.1.181 ст.14 ПК України, визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1 ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: - особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; - особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); б) дата отримання податкової накладної.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, мас від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Позивач з 02.09.2003 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії НОМЕР_3, є платником податку на додану вартість відповідно до виданого Ківерцівською МДПІ Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200017358. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 28.04.2012 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 серед інших видів здійснює діяльність у сфері автомобільного вантажного транспорту.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції; транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

За такими правилами Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_2 сідельний тягач марки RENAULT модель 430.18 T PREMIUM, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, об'єм двигуна 10837, рік випуску 2012, колір білий.

Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтві про реєстрацію машини не може зазначатися як їх власник фізична особа - підприємець, оскільки чинним законодавством чітко передбачено, що за фізичною особою - підприємцем транспортні засоби та машини реєструються як за фізичною особою.

Відповідно до вантажно-митної декларації №205070000/2012/033554 від 02.07.2012 року з вартості придбаного у фірми RENAULT TRUCKS сідельного тягача марки RENAULT модель 430.18 T PREMIUM, позивачем сплачено суму податку на додану вартість 122189,71 грн.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем дотримані вимоги чинного законодавства щодо визначення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, передбачено реєстрацію транспортних засобів лише за юридичними або фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа -підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України.

Згідно статті 55 ГК України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, право власності на майно повинно реєструватись за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем.

Отже, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів (машин), якщо були дотримані умови його формування, визначені нормами Податкового кодексу України та не позбавляє права такого платника податків на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Відтак, до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, можливе включення сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням транспортних засобів (тягачів, причепів, напівпричепів), за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат і відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Матеріалами справи доведено використання придбаного транспортного засобу в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, та підтверджується належними та допустимими доказами: рахунками на оплату перевезення вантажу №9 від 10.09.2012 року, №12 від 12.09.2012 року, №4 від 05.10.2012 року, податковими накладними №9 від 10.09.2012 року, №12 від 12.09.2012 року, №4 від 05.10.2012 року, актами надання послуг з перевезення вантажу №9 від 10.09.2012 року, №12 від 12.09.2012 року, №4 від 05.10.2012 року та товарно-транспортними накладними № 782357 від 07.09.2012 року, №005588 від 11.09.2012 року, №207 від 05.10.2012 року.

Згідно пункту 200.17. статті 200 Податкового кодексу України єдиним джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Пунктом 2 статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку.

Оскільки на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не проведено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість по декларації за серпень 2012 року, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача - ГУДКСУ у Волинській області, підстави для відмови у проведенні такого відшкодування відсутні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 198, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 року у справі № 2а-0370/4235/12 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.