Справа № 821/873/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/873/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Леутській Н.І.,

за участю:

представника позивача - Куліди А.О.,

представника відповідача - Пєріна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (Бериславське відділення) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Бериславський машинобудівний завод" (далі - позивач, ПАТ "БМЗ") звернулося з позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (Бериславське відділення) (далі - відповідач, Новокаховської ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 р. № , яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 34391,41 грн., з яких за основним платежем на 22927,61 грн., за штрафними санкціями на 11463,80 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю висновків Новокаховської ОДПІ щодо безтоварності господарських операцій з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш", оскільки реальність їх здійснення підтверджено первинними бухгалтерськими документами. Висновки акту перевірки ґрунтуються не на документах бухгалтерського обліку, а на висновку акту перевірки ПП "Електрогруп" та бази даних АІС "Податковий блок". Відповідачем не надано жодного доказу щодо недійсності угод, а у судовому порядку договори не визнано недійсними. Жодним законом не передбачено право контролюючого органу самостійно, в позасудовому порядку визнавати недійсними договори. Вказує на те, що юридична відповідальність має індивідуальних характер, а тому позивач не може нести відповідальність за порушення, допущені його контрагентами.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, вказавши на те, що збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість за результатами перевірки та за спірним податковим повідомленням-рішенням проведено у зв'язку з визнанням недійсними договорів, укладених з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш". Зазначає, що визнання договорів недійсними відноситься до компетенції суду, а не контролюючого органу. Податковий кредит по відносинах з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш" сформовано на підставі податкових накладних, що повністю узгоджується з вимогами Податкового кодексу України. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, так як ПАТ "БМЗ" неправомірно формувало податковий кредит по господарських операціях з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш", так як у 2-му ланцюгу постачання не підтверджено реальність здійснення господарських операцій. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем у період з 12.12.2014 р. по 18.12.2014 р. проведено документальну виїзну перевірку ПАТ "Бериславський машинобудівний завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведених взаєморозрахунках з контрагентами: ТОВ "ЛЗ Полімермаш" за липень 2014 року та ПП "Електрогруп" за липень-серпень 2014 року, за результатами якої складено акт від 25.12.2014 р. № 228/21-02-014/00211004.

У висновку акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України - підприємством завищено податковий кредит у перевірених періодах всього на суму 22927,61 грн., у тому числі: липні 2014 року на суму 14582,56 грн., серпні 2014 року на суму 8345,05 грн.

Як вбачається з акту перевірки висновки Новокаховської ОДПІ про неправомірне формування ПАТ "БМЗ" податкового кредиту по відносинах з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш" ґрунтуються на наявності акту позапланової виїзної перевірки ПП "Електрогруп" та аналізі контрагентів даних постачальників позивача у 2-му ланцюгу постачання. Зокрема, відповідач зазначає, що ПП "Електрогруп" мало взаємовідносини з ТОВ "Бест Ліміт", ТОВ "ОЛЛ Гуд", ТОВ "Фінанспро Груп", ТОВ "Гранд Проект ЛТД", ТОВ "Квотум Трейд", ТОВ "Нюверчур Капітал", ТОВ "Зеленбудсервіс", а ТОВ "ЛЗ Полімермаш" - з ТОВ "Бест Ліміт", які мають ознаки фіктивності та діяльність яких спрямована на отримання податкової вигоди без досягнення реальних економічних результатів, оскільки згідно баз даних АІС "Податковий блок" постачальники у вищевказаних підприємств у липні, серпні 2014 року відсутні, тобто, відсутнє придбання товарів (робіт, послуг), а серед зобов'язань підприємства надають великий перелік різноманітних послуг контрагентам, реалізують товар покупцям.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 р. № , яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 34391,41 грн., з яких за основним платежем на 22927,61 грн., за штрафними санкціями на 11463,80 грн.

Суд не погоджується з таким рішенням Новокаховської ОДПІ з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку (який є основою будь-якого іншого обліку) господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари до складу податкового кредиту, необхідно мати первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст.1 Закону № 996 первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Приписами п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом встановлено, що основними видами діяльності ПАТ "БМЗ" є: виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів (28.11), виробництво інструментів (25.73), виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і. (28.29), виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу (30.20), відновлення відсортованих відходів (38.32), неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

З метою здійснення господарської діяльності позивач укладав договори з ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш" на поставку товарно-матеріальних цінностей, зокрема:

- 03.06.2013 р. між позивачем та ПП "Електрогруп" укладено договір поставки № 125,

на виконання умов якого ПП "Електрогруп" у липні, серпні 2014 року поставило позивачу ТМЦ (підшипники, пароніт, цвяхи, кільця ущільні, стрічку металеву, паси привідні та модульні, гайки, болти, рукава, техпластини) на загальну суму 100952,10 грн., з яких ПДВ - 16825,36 грн., що підтверджується видатковими накладними від 03.07.2014 р. №№ 1, 2, від 09.07.2014 р. №№ 7, 8, від 11.07.2014 р. № 9, від 16.07.2014 р. № 12, від 17.07.2014 р. № 15, від 24.07.2014 р. №№ 18, 19, 20, від 07.08.2014 р. №№ 1, 2, від 14.08.2014 р. №№ 7, 8, від 18.08.2014 р. № 9, від 20.08.2014 р. № 12, від 27.08.2014 р. №№ 17, 18, 19, від 28.08.2014 р. № 20, податковими накладними від 01.07.2014 р. №№ 1, 2, від 03.07.2014 р. № 11, від 08.07.2014 р. №№ 32, 33, від 09.07.2014 р. № 40, від 10.07.2014 р. № 47, від 17.07.2014 р. № 82, від 24.07.2014 р. №№ 115, 116, від 07.08.2014 р. №№ 27, 28, від 12.08.2014 р. №№ 48, 49, 50, 51, від 18.08.2014 р. № 78, від 20.08.2014 р. №№ 91, 92, від 27.08.2014 р. №№ 120, 122, від 28.08.2014 р. № 132; матеріальні цінності оприбутковані на складах №№ 1, 3 ПАТ "БМЗ" згідно прибуткових ордерів від 03.07.2014 р. №№ 9, 10, від 09.07.2014 р. №№ 50, 52, від 11.07.2014 р. № 83, від 16.07.2014 р. №№ 108, 39, від 17.07.2014 р. № 107, від 24.07.2014 р. № 171, від 30.07.2014 р. №№ 172, 173, від 08.08.2014 р. №№ 14, 15, від 14.08.2014 р. №№ 81, 82, від 18.08.2014 р. №№ 80, 81, 82, від 20.08.2014 р. № 142, від 22.08.2014 р. № 142, від 29.08.2014 р. №№ 183, 184, 185, 187; списання запчастин для виробництва підтверджується накладними від 03.07.2014 р. № 3, від 08.07.2014 р. №№ 15, 16, від 11.07.2014 р. № 51, від 08.08.2014 р. № 1, від 11.08.2014 р. № 10, від 18.08.2014 р. №№ 14, 18, від 29.08.2014 р. № 50, від 02.09.2014 р. № 2, від 05.09.2014 р. № 43, від 02.10.2014 р. № 3, від 08.10.2014 р. № 15, від 13.10.2014 р. № 58, від 21.10.2014 р. №№ 44, 48, вимогами від 14.07.2014 р. № 13, від 24.07.2014 р. № 11, від 05.08.2014 р. №№ 1, 3, від 20.08.2014 р. № 15, від 27.08.2014 р. № 10, від 03.09.2014 р. № 3, від 10.09.2014 р. № 13, лімітними картками на відпуск матеріалів №№ 1, 2, 27, 29, 184; транспортування ТМЦ здійснювалося ПП "Нічний експрес" на підставі вантажних декларацій від 03.07.2014 р. № 809505, від 06.07.2014 р. № 809763, від 09.07.2014 р. № 809829, від 10.07.2014 р. № 810228, від 11.07.2014 р. № 809964, від 17.07.2014 р. №№ 810276, від 24.07.2014 р. № 810624, від 07.08.2014 р. № 811363, від 14.08.2014 р. №№ 811744, 811920, від 20.08.2014 р. № 812157, від 27.08.2014 р. № 812752, оплата здійснена у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень від 30.06.2014 р. №№ 2317, 2323, 2325, від 07.07.2014 р. №№ 2411, 2412, 2413, від 09.07.2014 р. № 2419, від 14.07.2014 р. № 2534, від 21.07.2014 р. № 2620, від 28.07.2014 р. №№ 2715, 2716, від 06.08.2014 р. № 2839, від 11.08.2014 р. №№ 2891, 2892, 2903, 2904, 2909, від 19.08.2014 р. №№ 3108, 3123, від 26.08.2014 р. №№ 3294, 3295, 3336;

- 06.02.2014 р. між позивачем та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" укладено договір № 11, на виконання умов якого ТОВ "ЛЗ Полімермаш" у липні 2014 року поставило позивачу товар (манжет) вартістю 36613,60 грн., з яких ПДВ - 6120,25 грн., що підтверджується видатковою накладною від 01.07.2014 р. № Л, податковою накладною від 01.07.2014 р. № 1, паспортом манжета; манжет оприбуткований на складі № 3 ПАТ "БМЗ" згідно прибуткового ордеру від 09.07.2014 р. № 12; його використання в господарській діяльності підтверджено лімітними картками №№ 2, 4; транспортування товару здійснювалося ПП "Нічний експрес" на підставі вантажної декларації від 01.07.2014 р. № 3416905; оплата здійснена у безготівковій формі відповідно до платіжного доручення від 16.07.2014 р. № 2578.

Тобто, сторонами у повному обсязі виконано умови договорів поставок: ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" поставило передбачені договорами товарно-матеріальні цінності, а ПАТ "БМЗ" у повному обсязі оплатило їх вартість. Зазначені первинні документи підтверджують рух ТМЦ від постачальників до позивача, оприбуткування отриманих ТМЦ на складі ПАТ "БМЗ" та їх використання у господарській діяльності. Відтак внаслідок реальної господарської діяльності позивача в його активах та зобов'язаннях відбувались відповідні зміни, що спростовує висновки відповідача про відсутність реального здійснення позивачем господарських операцій з ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш".

На підставі складених за результатами цих взаємовідносин документів, позивачем сформовано податковий кредит липня 2014 року у сумі 14582,56 грн., серпня 2014 року у сумі 8345,05 грн.

Надані позивачем документи - договори поставок, видаткові та податкові накладні мають всі необхідні реквізити, передбачені ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та на підставі даних первинних документів можливо ідентифікувати контрагентів, зміст та обсяг проведених господарських операцій.

Таким чином, господарські операції між ПАТ "БМЗ" та ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" з приводу поставок ТМЦ повністю підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Новокаховська ОДПІ не надала суду належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладали нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені позивачем господарські операції з ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну підприємницьку діяльність.

На думку суду, при здійсненні господарської операції з боку позивача обов'язковому контролю підлягають наявність у постачальника дозвільної документації на складання податкової накладної, відповідність реквізитів податкової накладної фактичним даним на момент вчинення правочину та фактична наявність товару, отримання (надання) якого документується сторонами господарської операції.

Суд зазначає, що на час здійснення господарських операцій з позивачем ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" мали свідоцтва платників ПДВ, що не заперечується відповідачем, а тому вони мали право виписувати податкові накладні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано до суду доказів про наявність на час здійснення господарських операцій з позивачем записів у ЄДРПОУ про скасування державної реєстрації ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" чи визнання їх установчих документів недійсними, визнання вказаних підприємств банкрутами чи припинення юридичних осіб.

Стосовно наведених в акті перевірки обставин діяльності ПП "Електрогруп" та ТОВ "ЛЗ Полімермаш" суд зазначає, що діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ по операціях з такими контрагентами. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ПАТ "БМЗ" не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Окремо суд зазначає, що не визнаючи реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ПП "Електрогруп", відповідач посилається на встановлені актом Криворізької північної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.11.2014 р. № 193/04-83-22-02/38033053 обставини. Зокрема, у вказаному акті зазначено, що ПП "Електрогруп" у липні, серпні 2014 року мало відносини з платниками податків, які є фіктивними: ТОВ "Бест ліміт", ТОВ "ОЛЛ Гуд", ТОВ "Фінанспро Груп", ТОВ "Гранд Проект ЛТД", ТОВ "Квотум Трейд", ТОВ "Нюверчур Капітал". Однак, з акту від 28.11.2014 р. № 193/04-83-22-02/38033053 слідує, що вказані підприємства виконували для ПП "Електрогруп" роботи з прибирання виробничих та адміністративних приміщень, з ремонту міжпанельних швів та крівлі будівлі, гаража, столярної майстерні, обпалювальної печі, електротехніки, вентиляційних систем та трубопроводів, з монтажу шестерні на вал тягового електродвигуна, з ремонту підшипника, щитів електродвигуна, та поставляли ПП "Електрогруп" електрощітки, щіткотримачі. В той же час ПП "Електрогруп" поставило ПАТ "БМЗ" підшипники, пароніт, цвяхи, кільця ущільні, стрічку металеву, паси привідні та модульні, гайки, болти, рукава, техпластини, а тому не зрозуміло яким чином відносини між ПП "Електрогруп" та ТОВ "Бест ліміт", ТОВ "ОЛЛ Гуд", ТОВ "Фінанспро Груп", ТОВ "Гранд Проект ЛТД", ТОВ "Квотум Трейд", ТОВ "Нюверчур Капітал" з прибирання, ремонту, монтажу та поставки електрощіток, щіткотримачів впливають на реальність поставок ПП "Електрогруп" позивачу товарно-матеріальних цінностей, серед яких не було електрощіток та щіткотримачів.

Також суд зазначає, що стаття 215 ЦК України розрізняє нікчемні та оспорювані правочини. Так, згідно цієї статті ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, нікчемним визнається правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом.

Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладання, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Тобто, в цьому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Іншим видом недійсних правочинів є оспорювані правочини, відмінність яких від нікчемних полягає в тому, що оспорювані правочини припускаються дійсними, проте їх дійсність може бути оспорена стороною правочину або іншою зацікавленою особою.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

З цією нормою ЦК України узгоджуються і положення ч.1 ст.207 ГК України, за якою господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Наведені норми Цивільного та Господарського кодексів України вказують на оспорюваність правочину, укладеного з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави.

Отже, викладені в акті перевірки висновки Новокаховської ОДПІ про нікчемність вчинених позивачем правочинів є передчасними та безпідставними, оскільки відповідні судові рішення щодо цих правочинів відсутні.

Крім того слід зазначити, що умовою для визнання правочину таким, що суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.

Новокаховська ОДПІ не надала суду і не посилається на наявність таких доказів, які б підтвердили наявність умислу посадових осіб позивача на укладення таких правочинів.

Також суд зазначає, що приймаючи до уваги мету, з якою відповідач здійснює свої контрольні повноваження, вбачається, що норми ст.203 та інших статей гл.16 ЦК України не відносяться ані до податкового, ані до валютного, ані до іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Вказані висновки підтверджуються і ст.20 ПК України, відповідно до якої контролюючому органу не надано повноважень щодо визнання тих чи інших угод (правочинів) недійсними та/або нікчемними.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що за відсутності доказів проведення позивачем фіктивних господарських операцій з ПП "Електогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш" та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціях з придбання товарів у цих постачальників, висновок Новокаховської ОДПІ про завищення позивачем податкового кредиту за такими операціями є протиправним.

Тому ПАТ "БМЗ" правомірно сформувало податковий кредит по відносинах ПП "Електрогруп", ТОВ "ЛЗ Полімермаш", у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 р. № є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2015 р. № .

Стягнути з Державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" () судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 квітня 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3