Справа № 0907/14057/12;2а/0907/1831/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015р. Справа № 876/4683/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): Остафійчук М.В.,

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012

за позовом ОСОБА_2, м.Івано-Франківськ

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2009р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови нарахування та перерахування пенсії та зобов'язати відповідача нарахувати позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, станом на 01.11.2006р., 01.01.2007р., 01.04.2007р., 01.10.2007р., 01.01.2008р., 01.04.2008р., 01.07.2008р., 01.10.2008р. та до 01.09.2009р.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 74253,57грн., які не були нараховані та виплачені з 01.11.2006р. по 01.09.2009р.; зобов'язати відповідача в подальшому проводити нарахування пенсій та їх виплату згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зробити перерахунок нарахованих сум пенсій відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2010р. у справі №2а-869/2010, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.07.2010р., адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 додаткової пенсії по інвалідності згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2006р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 01.09.2009р.; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, за період з 01.11.2006р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 01.09.2009р., згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України про Державний бюджет України на відповідні роки, та виплатити йому недоплачену суму додаткової пенсії з врахуванням суми виплаченої додаткової пенсії за вказані періоди; в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.08.2012р. у справі №К/9991/73855/11 постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2010р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.07.2010р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення вищого адміністративного суду України мотивовано тим, що приймаючи рішення, суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою вимоги ст.ст.99, 100 КАС України, в порушення роз'яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008р. "Про практику застосування судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", не з'ясували обставини в цій частині. Зокрема, суди не роз'яснили позивачу можливість скористатись принципом змагальності, відповідно до якого особи, зацікавлені в результаті справи, мають право відстоювати свою правоту в спорі поданням доказів, в тому числі щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами, встановленням своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду в судовому засіданні. Не встановлювались судом і обставини пропущення строку звернення до суду, хоча вони мають суттєве значення для вирішення спору.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012 поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду. Рішення суду мотивовано тим, що причиною пропуску строку звернення до суду вказано перебування на стаціонарному лікуванні і обстеженні у зв'язку з тяжкою хворобою.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 додаткової пенсії по інвалідності згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2006р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 01.09.2009р.; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, за період з 01.11.2006р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 01.09.2009р., згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України про Державний бюджет України на відповідні роки, та виплатити йому недоплачену суму додаткової пенсії з врахуванням суми виплаченої додаткової пенсії за вказані періоди; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при обчисленні щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивачу у справі Управління Пенсійного фонду керувалось Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 30.03.2015р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Остафійчук М.В., яка доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала у повному обсязі, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника апелянта (відповідача у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Задоволюючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.02.1996р., та визнаний інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2.

Відповідно до вимог ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Абзацом 2 частини 1 статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам IІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. та №654 від 16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає ст.50 та ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Частиною 3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у запереченні на адміністративний позов Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просило суд застосувати норми ст.ст.99, 100 КАС України, та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з попуском строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи наявна копія виписки з історії хвороби та копія амбулаторної картки ОСОБА_2 (а.с.143-170), які позивач надав суду першої інстанції в якості доказу поважності причин пропуску строку звернення до суду, з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 31.07.2007р. по 10.08.2007р. перебував на стаціонарному лікуванні в умовах урології КМЦ, виписаний під нагляд уролога по місцю проживання, та в подальшому проходив лікування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач мав всі правові підстави та можливості для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені ст.99 КАС України, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, відтак, причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом слід визнати неповажними, та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача поза межами річного строку звернення до суду.

Вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області конкретної суми державної та додаткової пенсії не підлягають задоволенню, оскільки суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача щодо нарахування та виплати останньої.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, - задоволити частково.

2. Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2012р. у справі №0907/14057/2012, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити частково.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну та додаткову пенсію у відповідності до ст.50, ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.12.2008р. по 01.09.2009р. включно.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 01.12.2008р. по 01.09.2009р. включно на користь ОСОБА_2, відповідно до ст.50, ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та з врахуванням виплачених сум.

5. У задоволенні решти позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга