Справа № 817/3148/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2015 р. Справа № 817/3148/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІМПОРТ СЕРВІС" до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ТОВ «Укрімпорт Сервіс» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та визнання протиправними дій щодо нарахування по особовому рахунку позивача пені.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Рівненській області від 17.10.2014 №.

Зобов'язано Здолбунівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного Управління Міндоходів у Рівненській області зменшити (сторнувати) нарахування в особовому рахунку по податку на прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІМПОРТ СЕРВІС" пені в сумі 1988,13 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 04 лютого.2014 ТОВ «Укрімпорт Сервіс» було подано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік №. У рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04) (+,-)» була зазначена сума 137 437 грн. Відповідно у рядку 14 «податок на прибуток за звітній податковий період (рядок 11 + рядок 12 - рядок 13)» зазначеної декларації позивачем було вказано суму 26 113 грн.

У зв'язку з допущенням помилки у рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)» декларації з податку на прибуток від 04.02.2014 №, у зазначені недостовірних даних, позивачем 02.10.2014 ТОВ «Укрімпорт Сервіс» було подано до Здолбунівської ОДПІ уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, в якому виправило допущену помилку та в рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04) (+,-)» було вказано суму - 9464 грн.

Однак, 02.10.2014 відповідачем на підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України було нараховано по картці особового рахунку пеню в сумі 2172,43 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання.

17.10.2014 Здолбунівською ОДПІ було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету податку на прибуток, за результатами якої складено акт №1137/15/38894241.

В акті перевірки зазначено, що встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання згідно декларації з податку на прибуток з порушенням граничного строку сплати згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України та на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України нараховано 20 % штрафних санкцій в сумі 5 222,60 грн.

На підставі вказаного акта Здолбунівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №,про застосування штрафних санкцій в розмірі 20 % від несвоєчасно сплаченого податкового зобов'язання в розмірі 5 222,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції 12.11.2013 між позивачем та ПСК «Укооппромторг» було укладено договір поставки №85/2013 на підставі якого позивач поставив ПСК «Укооппромторг» товар зазначений у специфікаціях до договору у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що Покупець має право повернути позивачу товар у випадках, встановлених договором.

Тому згідно накладних на повернення від 26.12.2013, 27.12.2013, 20.12.2013 та 31.12.2013 ПСК «Укооппромторг» було повернено позивачу товар, придбаний на підставі договору поставки від 12.11.2013 №85/2013.

Вказані накладні, було отримано лише в лютому 2014 року, тобто після подачі податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік, що і призвело до того, що позивачем було невірно визначено рядок 07 декларації «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04) (+,-)».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків щодо протиправності дій податкового органу та податкового рішення..

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства

В силу ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.49.1 та п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України - податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до ст.50 Податкового кодексу України - у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Наведені норми податкового законодавства свідчать, що платник податку має право у разі виявлення помилок в оформленні податкових декларацій подати до неї уточнюючий розрахунок.

При цьому, лише виявлення факту заниження податкового зобов'язання призводить до виникнення у позивача підстав для сплати штрафних санкцій за подання такого уточнюючого розрахунку та за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання.

Аналіз норм статті 49 ПК України у системному взаємозв'язку з положеннями статті 50 цього Кодексу дозволяє дійти висновку, що подання платником уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань у разі самостійного виявлення помилок у розрахунку податкових зобов'язань у податковій декларації за минулий податковий період, що виявилось у завищенні суми податкового зобов'язання, є правом платника податку, якому кореспондує обов'язок податкового органу прийняти поданий уточнюючий розрахунок при умові наявності та достовірності заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України.

Наведене свідчить, що позивачем правомірно було подано до податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік № уточнюючий розрахунок від 02.10.2014 у зв'язку із допущенням помилок у її оформленні, що призвело до невірного визначення податку на прибуток за звітній податковий період. Вказаний уточнюючий розрахунок прийнято Здолбунівською ОДПІ та проведено по обліку.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України - у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України - після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України - нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;

Таким чином, обов'язковою умовою для застосування до платника податку штрафу на підставі ст.126 Податкового кодексу України та нарахування пені на підставі ст.129 Податкового кодексу України є сплата грошового зобов'язання або факт погашення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, що підтверджується відповідним документом.

При цьому слід враховувати, що ст. 87 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік джерел погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 87.1 і 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.5 ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.

Таким чином, з аналізу зазначеної статі вбачається, що іншим джерелом погашення податкового боргу окрім власних коштів, майна платника податків та за рахунок надміру сплачених сум може бути лише дебіторська заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи. При цьому зазначена норма закону передбачає обов'язково зміни у майновому стані такого платника податків.

Щодо податкового податкового повідомлення-рішення то судом першої інстанції встановлено, що відповідно матеріалам справи позивач не здійснював погашення податкового боргу. Подача уточнюючого розрахунку у зв'язку з виявленням допущених помилок не є джерелом сплати податкового боргу в розумінні ст. 87 Податкового кодексу України. Оскільки, оплати зазначеної суми боргу, що підтверджується відповідним платіжним документом, чи за рахунок майна платника податку, або у разі зарахування в рахунок погашення податкового боргу надміру сплачених сум з інших платежів, або за рахунок дебіторської заборгованості платника податку не відбувалося, а отже й відсутній момент для початку та закінчення нарахування штрафних санкцій та пені.

Подаючи уточнюючий розрахунок від 02.10.2014 ТОВ «Укрімпорт Сервіс» позивачем не було погашено податковий борг (за твердженням відповідача), а лише виправлено допущену помилку, що виявилася у невірному зазначенні суми податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 26 113 грн.

За таких обставин суд погоджується із твердженням позивача про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та нарахування пені в сумі 1988,13 грн. по картці особового рахунку .

Посилання контролюючого органу в апеляційній скарзі на п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України відповідно яких позивачем шляхом подання уточнюючого розрахунку було зменшено абсолютне значення суми податкового боргу, підтверджене відповідним документом до уваги колегією суддів не беруться. Оскільки погашення податкового боргу можливо лише в тому випадку, коли платник податків визнає, що в нього наявний податковий борг, а подавши такий уточнюючий податковий розрахунок здійснює його погашення за рахунок джерел передбачений ст. 87 Податкового кодексу України. (сумами надмірно сплачених платежів).

При цьому, порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби і які передбачені бюджетною класифікацією України за доходами до Державного бюджету України, місцевих бюджетів та державних цільових фондів, надходжень на погашення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками, а також сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, що застосовуються до платників податків відповідно до чинного законодавства встановлюється Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України затвердженої наказом Державної податкової служби України від 17 грудня 2010 року № 953 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 227 грудня 2010р. за № 135/18645 (далі по тексту - Інструкція).

Згідно п. 4.1 Інструкції - нарахуванню в особових рахунках платників підлягають:

податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання; відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань.

Отже, пеня відповідно до цієї Інструкції нараховується виключно у разі порушення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання. При цьому, визначальною умовою для нарахування пені є факт погашення податкового боргу.

Також є безпідставним посилання апелянта на п. 2.4 Інструкції, яка передбачає, що у разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим, ніж визначено у підпунктах 2.3.1-2.3.4 пункту 2.3 цього розділу, шляхом, зокрема розстрочення (відстрочення) сум платежів, подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від'ємним значенням суми податкових зобов'язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах, оскільки як було встановлено судом, по-перше платником податків було подано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на прибуток не з від'ємним значенням податкового зобов'язання, а з від'ємним значенням об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності; по-друге, основною вимогою в дану разі є саме погашення податкового боргу.

Оскільки такі правові категорії як виправлення помилки шляхом подання уточнюючого розрахунку та погашення податкового боргу шляхом подання уточнюючого розрахунку є різними за своїм юридичним змістом, застосування в даному випадку до спірних правовідносин податковим органом терміну погашення податкового органу є помилковим та безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, а нарахування пені в особовому рахунку позивача в розмірі 1988,13 грн. є неправомірним.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № 17.10.2014 та зобов'язано відповідача зменшити (сторнувати) нарахування в особовому рахунку по податку на прибуток ТОВ "Укрімпорт Сервіс" в сумі 1988,13 грн., з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того клопотання відповідача про заміну сторони в порядку ст. 55 КАС України задоволенню не підлягає. Оскільки оскаржуване рішення прийняте Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області, а замінювана сторона, ДПІ у Дарницькому районі ГУДФСу м. Києва, не є правонаступником Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Є.В.Одемчук

судді: (підпис) А.Ю.Бучик

(підпис) Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІМПОРТ СЕРВІС" вул.Гагаріна,26,с.Уїздці,Здолбунівський район, Рівненська область,35711

3- відповідачу/відповідачам: Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Приходька,1а,м. Здолбунів,Рівненська область,35705

- ,