Справа № 823/555/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року справа № 823/555/15

м. Черкаси

10 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Шоколенко Т.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Чорнуцької С.Б. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернулася ОСОБА_1, в якому просить:

- зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції (надалі - відділ реєстрації актів цивільного стану) внести зміни до реєстру актів цивільного стану, в актовий запис № 1316 від 23.10.2013р., а саме: вказати в графі батько - ОСОБА_3, 1967р.н., уродженця м. Черкаси;

- змінити прізвище малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.н. на «ОСОБА_4»;

- видати нове свідоцтво про народження з відповідними змінами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем в порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» не було надано відповідь (за встановленою формою та у визначені законом терміни) на заяву ОСОБА_1 від 17.09.2014 р. про внесення змін до реєстрів акту цивільного стану, що і стало причиною звернення з відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову ОСОБА_1 заперечувала повністю, з підстав викладених у запереченні, та просила суд залишити його без задоволення, наголосивши, що позивач звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 р. про визнання батьківства. Ознайомившись з рішенням суду заявниці було роз'яснено, що внести зміни до актового запису про народження дитини неможливо, оскільки чоловік, який хотів визнати батьківство помер, а згідно ст.130 Сімейного кодексу України - у разі смерті чоловіка, який не перебуває у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду про встановлення факту батьківства. В зв'язку з вищевказаною обставиною, позивачеві було рекомендовано звернутись до суду в порядку окремого провадження (відповідно до ст.234 ЦКП України та на підставі ст.130 Сімейного кодексу України) із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 та внесення змін про батька дитини (в актовий запис про народження № 1316 від 23.10.2013 р.).

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом в інтересах ОСОБА_4 про визнання батьківства, справа № 712/8458/14-ц (провадження 2о/712/111/14). В обґрунтування позову заявник вказала, що 15.10.2013 р. в неї народилася донька ОСОБА_4 Її батьком був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. та не перебував з нею в шлюбі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі - визнано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.н., уродженця м. Черкаси батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.н.

Вказане рішення набрало законної сили 11.07.2014 р.

В подальшому, 17.09.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до реєстру актів цивільного стану, а саме на підставі вищевказаного рішення суду просила внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, стосовно зазначення її батьком саме ОСОБА_3

Під час судового розгляду справи позивач зазначила, що не отримавши у встановлені законом терміни відповіді на свою заяву, 12.11.2014 р. вона прибула до відділу реєстрації актів цивільного стану де отримала лист від 27.09.2014 р. № 1146/07-03/01-09, в якому для вирішення питання останній було запропоновано прибути до відділу з усіма необхідними документами, оскільки виникли питання, які потребували особистої присутності заявника.

13.11.2014 р. ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою, в якій просила надати відповідь на свою первинну заяву від 17.09.2014 р. в письмовому вигляді їй на руки.

Не отримавши відповідей (за встановленою формою та у визначені законом терміни) на заяву від 17.09.2014 р. про внесення змін до реєстрів акту цивільного стану та від 13.11.2014 р. про надання відповіді на заяву від 17.09.2014 р., ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів, зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Законом, який визначає правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, є Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. № 2398-VI (надалі - Закон № 2398).

Частиною 1 ст.1 Закону № 2398 визначено, що він регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до ст.2 Закону № 2398, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Органами державної реєстрації актів цивільного стану у відповідності до п.2 ч.1 ст.4 Закону № 2398 є, зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч.1 ст.6 Закону № 2398).

Положеннями ч.ч. 1-3 ст.9 Закону № 2398 встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актового запису цивільного стану - документу органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Внесення змін до актового запису цивільного стану регламентовано ст. 22 Закону № 2398, а також розділом ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» від 12.01.2011 р. № 96/5 (надалі - Правила).

Внесення змін до актових записів цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа (п.2.1 Правил).

У відповідності до п.2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

У разі зберігання актового запису про народження, до якого потрібно внести зміни у зв'язку з визнанням батьківства, в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України відділ, який прийняв заяву про визнання батьківства (рішення суду про визнання батьківства, про встановлення факту батьківства), у триденний строк надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису, що прямо передбачено п.2.8 Правил.

З урахуванням вищевказаних положень, суд дійшов висновку, що законодавцем чітко передбачена можливість надання не конкретного документу для внесення змін до актового запису цивільного стану стосовно встановлення батьківства, а передбачена можливість вибору заявником для подання одного із документів, яким може бути: заява про визнання батьківства; рішення суду про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства.

За приписами п.2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Критично, в даному випадку, суд розцінює доводи представника відповідача, якими остання обґрунтовує заперечення на адміністративний позов (вказуючи, що внести зміни до актового запису про народження дитини на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 р. неможливо та рекомендовано звернутись до суду в порядку окремого провадження (відповідно до ст.234 ЦКП України та на підставі ст.130 Сімейного кодексу України) із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 та внесення змін про батька дитини (в актовий запис про народження № 1316 від 23.10.2013р.), з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. (надалі - Закон № 2453), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України, що прямо кореспондується із ст.124 Конституції України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 р. (яке набрало законної сили) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.н., уродженця м. Черкаси визнано батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.н., а також беручи до уваги, що дане рішення у відповідності до вищевказаних положень «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» є підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану стосовно встановлення батьківства, то вказана обставина на думку суду була достатньою підставою для задоволення відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції заяви ОСОБА_1 від 17.09.2014 р., без жодної необхідності звертатись заявниці до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції внести зміни до реєстру актів цивільного стану (актовий запис № 1316 від 23.10.2013 р.) та вказати в графі «батько» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції внести зміни до реєстру актів цивільного стану, та змінити прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на «ОСОБА_4».

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

постанова складена в повному обсязі 07.04.2015 р.