Справа № 405/11371/14-а
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого -судді: Драного В.В.

при секретарі: Волошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС Державної автомобільної інспекції при Кіровоградському МВ прапорщика міліції Самарського Ігоря Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 242011 від 02.12.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити посилаючись на порушення норм чинного законодавства України при її складанні. Вказав, що 02.12.2014 року відповідачем було винесено постанову про накладення щодо нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. З вказаним висновком та постановою відповідача не погоджується, оскільки здійснюючи маневр перетину перехрестя, світлофорні об'єкти на якому в даний час не працювали, не змінюючи смугу руху заданого напрямку продовжив рух у крайньому правому ряду та проїхавши перехрестя дорога має дві смуги у попутному напрямку з подвійною суцільною лінією посередині, а тому ніяким чином не міг створювати перешкоди іншому транспортному засобі, якій рухався по головній дорозі ближче до подвійної суцільної, у зв'язку з чим підстав для складання постанови не було. Вважає, що оскаржуваною постановою неправомірно накладено адміністративне стягнення, а тому вона є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач в судове засідання надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання надав письмові заперечення в яких пояснив, що 02.12.2014 року о 13:47 год. здійснював нагляд за дорожнім рухом згідно плану - розстановки сил та засобів, та було зафіксовано порушення ПДР автомобілем «Форд-Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1, а саме на перехресті вул.. В. Перспективна та вул. Маланюка в м. Кіровограді рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України, також надав СD диск з відеозаписом вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, керуючись ч.4 ст. 128 КАС України, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 КАС України, згідно з якою усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно з якою розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об"єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність ,допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до постанови серії ПС 2 № 242011, складеної 02.12.2014 року інспектором ДПС взводу ДПС Державної автомобільної інспекції при Кіровоградському МВ прапорщиком міліції Самарським І.О., 02.12.2014 року о 13:47 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кіровограді на перехресті нерівнозначних доріг по вул. В. Перспективна та вул. Маланюка, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, чим порушив вимогу п. 16.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач як дієздатна особа, що усвідомлює наслідки своїх вчинків, в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 780422 від 02.12.2014 року особисто зазначив, що з протоколом не згоден, правил дорожнього руху не порушував, перепон не здійснював, але не надав до суду будь - яких тверджень та доказів на обгрунтування відсутності адміністративного правопорушення.

Обставини вчинення правопорушення позивачем не спростовані.

Формулювання цього складу адміністративного правопорушення (ч. 2 ст. 122 КУпАП України) свідчить про те, що визначальним є факт порушення правил проїзду перехресть, в той час як мотиви водія чому він допустив такий проступок, на склад проступку не впливають.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до відеозапису наданого інспектором Самарським І.О. встановлено, що позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кіровограді на перехресті нерівнозначних доріг по вул. В. Перспективна та вул. Маланюка, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України.

Враховуючи вимоги ст. 71 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають , оскільки не підтверджуються матеріалами справи. Суд вважає, що пояснення позивача щодо незгоди з порушенням ПДР України надані з метою уникнення від адміністративної відповідальності, а тому оцінюються критично.

Отже, твердження позивача про відсутність належних доказів, які б вказували на вчинення ним адміністративного правопорушення, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та суперечить іншим матеріалам справи.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, оцінюючи надані сторонами в підтвердження та заперечення позову докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на неправомірність дій інспектора при складанні протоколу та винесенні постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи, з яких встановлено, що інспектор діяв в межах своїх повноважень, а постанова винесена в межах компетенції та на підставі діючих норм КУпАП.

За викладених підстав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 122 ч.2, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 11, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС Державної автомобільної інспекції при Кіровоградському МВ прапорщика міліції Самарського Ігоря Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 242011 від 02.12.2014 року - відмовити повністю.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний