Справа № 685/197/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 685/197/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Самойлович А.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2013 року позивач звернулася до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про визнання дій відповідача протиправними; повернення позивачу виплати за період з грудня 2012 по лютий 2013 року в сумі 312 грн.; стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. за причинення психологічних травм та порушення конституційних прав.

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача та стягнено з управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області на користь позивача невиплачену компенсацію в разі втрати годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи за грудень 2012 року та січень 2013 року в сумі 213,36 грн.

Не погодившись з постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач має статус дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення № 024075, та має право на пільги і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно припинено виплату позивачу щомісячної компенсації за втрату годувальника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07.2011 року

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" ЗУ "Про Державний бюджет України на 2011 рік" положення Закону України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року для проведення таких виплат встановлений інший порядок, визначений законодавством.

Відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та "Про Державний бюджет України на 2013 рік" ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік та 2013 рік відповідно.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що починаючи з грудня 2012 року позивачу припинено виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, оскільки позивачем не подано до відповідача експертний висновок щодо встановлення причинного зв'язку смерті чоловіка позивача з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 5).

Відповідно до пп. е п. 13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються такі документи, зокрема, експертний висновок щодо встановлення причинного зв'язку смерті з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (для призначення компенсаційної виплати відповідно до статті 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, для отримання компенсації у разі втрати годувальника необхідно подати відповідачу відповідний документ.

Разом з тим, відповідно до абз. 3 п. 5 цього Порядку у разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, відповідачем під час припинення виплати вищезазначені компенсації порушено вимоги чинного законодавства України.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року зобов'язано відповідача надати для огляду у судовому засіданні матеріали пенсійної справи ОСОБА_2.

На виконання вказаної ухвали відповідачем надіслані витребувані судом документи (витяги з пенсійної справи), в яких міститься експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті чоловіка позивача з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи висновку, який встановлює причинний зв'язок смерті чоловіка позивача з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.7), суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача про поновлення виплати щомісячної компенсації у разі втрати годувальника та виплату зазначених сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог за лютий 2013 року та про стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому слід вказати, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Отже, в даному випадку, право позивача на відновлення виплати щомісячної компенсації у разі втрати годувальника за лютий 2013 року ще не порушено, внаслідок чого спір про право в цій частині відсутній, оскільки позивач звернулася до суду 13.02.2013 року.

Крім того, у ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснені ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України законодавець чітко визначив, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Зважаючи на те, що позивач не довів суду першої інстанції наявність заподіяної шкоди у вигляді душевних переживань та страждань, яких зазнав у зв'язку з такими діями відповідача, не навів переконливих мотивів в обґрунтування зазначеної суми колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що перерахунок зазначеної виплати не входить до компетенції суду і є функцією органів Пенсійного фонду України на підставі даних персоніфікованого обліку та в порядку, встановленому Законом, тому судом першої інстанції помилково обрано спосіб захисту прав позивача шляхом проведення стягнення з відповідача невиплаченої суми щомісячної компенсації у разі втрати годувальника.

Колегія суддів вважає, що таким способом, який відповідає вимогам чинного законодавства, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної компенсації у разі втрати годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про стягнення заборгованості змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області поновити виплату ОСОБА_2 щомісячної компенсації в разі втрати годувальника відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплатити заборгованість з виплати щомісячної компенсації в разі втрати годувальника за грудень 2012 року та січень 2013 року.

В решті постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.