Справа № 804/2918/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 р. Справа № 804/2918/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі судового засідання Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа - Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в якому просить: визнати відмову Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області від 16.06.2014 року за вих. № 31-4-0.11-4738/2-14 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,9911 га гр. ОСОБА_1 на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області протиправною; зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,9911 га гр. ОСОБА_1 на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та видати наказ щодо затвердження цього проекту.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у прийнятті рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки земельна ділянка перебуває у державній власності та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без її участі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення на адміністративний позов в якому зазначив, що позивач має сертифікат на земельну частку (пай). Виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) власникам сертифікатів на земельну частку (пай) відбувається у відповідності до вимог Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно з вказаним законом України саме районні державні адміністрації приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Окрім того, відповідач наголосив на тому, що виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) повинно відбуватися із земель колективної власності, а не із земель державної та комунальної власності.
Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала клопотання про розгляд справи за її відсутності; проти позовних вимог не заперечує.
Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, встановив наступне.
08.07.2011 року Софіївська районна державна адміністрація прийняла розпорядження № 276-р, яким надала позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі земельної частки (паю) із земель запасу на території Першотравенської сільської ради Софіївського району на підставі рішення Софіївського районного суду від 10.09.2009 року в розмірі 8,00 в умовних кадастрових гектарах.
На виконання вказаного вище розпорядження позивач розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
23.05.2014 року позивач звернулася до Головного управління Держземагенства Дніпропетровської області із заявою щодо затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,9911 га на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.
16.06.2014 року Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області листом №31-4-0.11-4738/2-14 повідомило ОСОБА_1 про те, що подана документація щодо землеустрою не відповідає вимогам ст.ст. 25,50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Постанові КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року №1051.
Вищезазначеним листом Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області також повідомило ОСОБА_1 що відповідно до ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноваження щодо виділення земельних ділянок, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, належить сільським, селищним, міським радам та районним державним адміністраціям.
Однак Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області листом від 09.07.2014 року № 01-30-775/0/370-14 повідомила позивача про те, що не може затвердити розроблений позивачем проект землеустрою через зміни у Земельному кодексі України та рекомендувала звернутися за вирішенням даного питання до відповідача.
Таким чином, фактично предметом спору є визначення компетенції органів державної влади стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Судом на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2013 року встановлено, що земельна ділянка, яку позивач бажає виділити на місцевості, належить до земель державної власності; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення.
Судом також встановлено, що вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, що підтверджується матеріалами проекту землеустрою, копії яких знаходяться у матеріалах справи, а також поясненнями представників позивача та відповідача.
Суд зазначає, що пунктом 16 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Згідно ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, яка визначає порядок набуття права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно із преамбулою Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.
З наведеного слідує, що чинне земельне законодавство передбачає два способи безоплатного одержання громадянами земель для ведення особистого селянського господарства: 1) із земель державної або комунальної власності на підставі Земельного кодексу України; 2) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності на підставі Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" у абзаці п'ятому частини першої статті першої вказує на можливість виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) однак для громадян України, які евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Судом встановлено, що позивач не відноситься до вказаної вище категорії осіб.
Враховуючи те, що розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 08.07.2011 року № 276-р, яким позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку із земель запасу, станом на день розгляду справи не скасовано у судовому або адміністративному порядку, то останнє породжує правові наслідки та є обов'язковим для виконання.
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
У статті 5 вказаного вище закону України передбачено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Таким чином, суд зазначає, що при розгляді заяви позивача від 23.05.2014 року та під час прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен використовуватися саме Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а не Земельний кодекс України, оскільки Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" є спеціальним законодавчим актом, який регулює питання виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам; Земельний кодекс України регулює питання щодо безоплатного одержання громадянами земель із земель державної або комунальної власності в порядку приватизації, що у даному випадку не відбувається.
Враховуючи те, що земельна частка (пай) знаходиться за межами населеного пункту, то саме Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, а не відповідач, повинна прийняти рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки позивачу, як власнику земельної частки (паю).
Таким чином, відповідач правомірно повернув документи позивачу, оскільки порушене позивачем питання знаходиться поза компетенцією Головного управління Держземагентсва у Дніпропетровській області.
У відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладають на позивача.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська