Справа № 826/19030/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" про скасування вимоги № 414176 від 05 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" про скасування вимоги № 414176 від 05 вересня 2014 року - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що провідним спеціалістом Управління з питань реклами Плетінчуком А.А. 05 вересня 2014 року обстежено територію Дніпровського району м. Києва на предмет виявлення самовільно встановлених рекламних засобів та місць розміщення рекламних засобів, на які видано дозволи.

За результатами перевірки було складено Акт обстеження та вимогу № 414176 від 05 вересня 2014 року, в яких зазначено, що за вищезазначеною адресою розміщено рекламний засіб, площею 5,52 кв.м, без дозвільної документації.

05 вересня 2014 року відповідачем на адресу позивача направлено акт та вимогу № 414176, в якій зобов'язано його провести демонтаж рекламних засобів, розміщених на фасаді будинку АДРЕСА_1 зі змістом «БАЗА АВТОЗВУКА», площею 5,52 кв.м.

Позивач, вважаючи, що на фасаді будинку (приміщення), яке він займає як суб'єкт господарювання, розміщено вивіску з інформацією про виробника товару та/або товар у місцях реалізації даного товару, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару та не є рекламою, звернувся до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що на фасаді будинку АДРЕСА_1 встановлена вивіска змісту «БАЗА АВТОЗВУКА», назва якої зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва на знак для товарів №128124 від 10 вересня 2010 року.

Як вбачається з Акту перевірки, відповідачем встановлено, розмір даної вивіски складає 5,52 кв.м., що не заперечується позивачем, перевищує передбачені чинним законодавством розміри та не відповідає поняттю інформаційна вивіска, а є рекламою.

З урахуванням розміру та змісту вивіски, відповідач та суд першої інстанції дійшли висновку, що розміщений позивачем об'єкт (вивіска змісту «БАЗА АВТОЗВУКА») підпадає під визначення зовнішньої реклами і для її розміщення та використання позивач має дотримуватися вимог законодавства, передбачених саме для розміщення зовнішньої реклами.

ФОП ОСОБА_3 з таким твердженням не погоджується, наполягає на тому, що такий об'єкт є саме вивіскою, а не рекламою, зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки позивача.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідач не повідомляв позивача про проведення ним планових або позапланових заходів, а також про складання за їх результатами акту перевірки, як це передбачено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища, а заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Закон України «Про рекламу» не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, а лише визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, тому контроль за дотриманням законодавства про рекламу не підпадає під дію Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Між тим, згідно із п. 9 ч. 1 статті 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням законодавства з питань реклами.

Згідно з пунктом 45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 контроль за їх додержанням здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, уповноважені особи яких відповідно до пункту 46 цих Правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Відповідно до пп. 2.1.2 - пп. 2.1 п. 2.1.6 розділу II Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради 22 вересня 2011 року №37/6253 дозвільний орган здійснює контроль за дотриманням вимог цього Порядку щодо розміщення зовнішньої реклами, вимагає усунення виявлених порушень. Організовує інвентаризацію РЗ та приймає рішення щодо демонтажу самовільно встановлених РЗ. Реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії. Приймає рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету. Здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Оформлення таких документів як акти перевірок, направлення на перевірку, повідомлення про перевірку, припис про усунення порушень рекламним законодавством України не передбачено.

При цьому, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу ані Закон України «Про рекламу», ані інші акти законодавства не пов'язують із обов'язковим проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, в тому числі тих, що регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З наведеного вбачається, що виконавчий комітет органу місцевого самоврядування здійснює контроль за дотриманням правил зовнішньої реклами розміщення, у межах своїх повноважень може приймати рішення про усунення порушень таких правил, зокрема і рішення про зобов'язання розповсюджувача реклами до демонтажу протягом певного строку рекламного засобу, установленого без відповідного дозволу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2013 року у справі № 21-18а13.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про рекламу» - під зовнішньою рекламою слід розуміти рекламу, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч. 7 статті 8 цього Закону розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно ч. 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Постановою № 2067, зокрема, п.п. 48, 49 передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством. Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Крім того, питання розміщення в м. Києві інформаційних вивісок врегульовано Порядком розміщення інформаційних вивісок у м. Києві, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15 квітня 2011 року №565, згідно п. 3 якого інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що інформаційна вивіска має відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальною площею до 2,0 кв. метрів; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Таким чином, вивіска чи табличка не повинна перевищувати 2,0 кв. метрів, в той час, як зазначалося вище, вивіска, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має розмір 5,52 кв.м., що не заперечується позивачем. Тобто, розмір вивіски змісту «БАЗА АВТОЗВУКА» перевищує передбачені чинним законодавством розміри та не відповідає поняттю інформаційна вивіска, тому її не можливо вважати вивіскою як такою, і вона є рекламним засобом.

У відповідності до абзац. 1 ч. 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із абз. 7 п.1.3 р. І Порядку розміщення реклами в м. Києві №37/6253, КП "Київреклама" - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Департаменту суспільних комунікацій та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, забезпечувати виготовлення друкованої продукції, розміщення соціальної реклами та інформації соціального спрямування, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства.

Пунктом 14.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених до рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, розміщення та утримання зовнішньої реклами в м. Києві повинно відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, а також діючому Порядку, що затверджується розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно п. 14.1.2. Правил благоустрою міста Києва рекламні засоби, які встановлені самовільно або з порушенням вимог дозвільної документації, демонтуються Головним управлінням з питань реклами та Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), власниками (балансоутримувачами), а щодо засобів, встановлених на об'єктах дорожнього господарства за участю комунального підприємства «Київдорсервіс» або Державтоінспекції.

У відповідності до положень п. 1 Постанови № 2067, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Згідно з п. 3, п. 5 Постанови № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Дослідивши ксерокопію фото інформаційного плакату, розміщеного позивачем на фасаді будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1, суд встановив, що на ньому є напис російською мовою: «БАЗА АВТОЗВУКА».

Обґрунтовуючи свою позицію про те, що зазначений плакат не є рекламою, апелянт посилається на ч. 7 статті 8 Закону України «Про рекламу», відповідно до якої розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Між ти, колегія суддів зазначає, що в порівнянні до норми ч. 7 статті 8 Закону України «Про рекламу» положення ч. 1 статті 1 Закону України «Про рекламу», які визначають поняття зовнішньої реклами, є спеціальними, а тому саме вони підлягають застосуванню в межах регулювання спірних правовідносин.

Отже, виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про рекламу» та матерів справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що спірний інформаційний плакат є саме рекламою, а саме - зовнішньою рекламою.

Таким чином, відповідачем доведений факт розповсюдження позивачем саме реклами, у розумінні статті 1 Закону України «Про рекламу», а не інформації про товар, що в свою чергу підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, вірним є рішення суду першої інстанції про те, що позивач протиправно, в порушення Закону України «Про рекламу» розміщував зовнішню рекламу товарів на фасаді будівлі магазину та відповідно повинен нести відповідальність.

Таким чином, Департамент суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наділений чинним законодавством України в сфері реклами повноваженнями щодо зобов'язання демонтувати рекламний засіб, оскільки вказані повноваження є похідними від аналогічних повноважень органу місцевого самоврядування.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні постанови судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.