Справа № 185/2186/15-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2186/15-а
Провадження № 2-а/185/54/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бабій С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, в якому просив суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах з 55 років в порядку, передбаченому п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оформлену листом від 18.11.2014 р. № 13591/05/18, просив визнати за позивачем право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з п. "в" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також просив суд зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 04 серпня 2014 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 01.01.1976 року по 15.05.1981 року та з 01.07.1983 року по 31.03.2000 року працював трактористом - машиністом в Колгоспі імені Дзержинського, у зв'язку з чим була заповнена на його ім'я трудова книжка колгоспника НОМЕР_1. В 1992 році Колгосп імені Дзержинського було перейменовано в КСП імені Дзержинського і він був автоматично переведений трактористом в цей же колгосп, що підтверджується протоколом № 4 від 24.11.1992 року, правонаступником якого згідно рішення Конференції працівників є Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження", зазначене підтверджується протоколом № 4 від 16.06.2000 року. Таким чином позивач вважає, що має стаж роботи по професії тракторист - машиніст 22 роки 1 місяць 14 днів, а загальний стаж 26 років 7 місяців 26 днів, а тому у відповідності до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вважає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 55 років. Також, позивач зазначає, що він працював у вказаних сільгосппідприємствах практично весь вказаний час трактористом-машиністом, являючись безпосередньо зайнятим повний робочий день у виробництві сільськогосподарської продукції.

Так, 30 жовтня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області з проханням призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу. Але відповіддю Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області № 13591/05/18 від 18.11.2014 року йому було відмовлено в оформленні даного виду пенсії на підставі того, що до стажу пільгової роботи зараховано тільки 13 років 10 місяців 13 днів.

Позивач вважає, що відповідач відповідно до вимог діючого законодавства, спираючись на дані його трудової книжки, повинен був тільки підтвердити факт його роботи за професією тракториста-машиніста саме на виробництві сільськогосподарської продукції при зайнятості в повний робочий день. Всупереч цим вимогам діючого законодавства, замість того щоб підтвердити наявний у нього пільговий стаж тракториста та періоди його роботи за цією професією, що дає йому повне право на одержання пенсії на пільгових умовах, відповідач відмовив йому в оформленні даного виду пенсії на підставі неправильності ведення бухгалтерської (облікової) документації сільськогосподарських підприємств. В яких він працював, що є неприпустимим з точки зору відповідності дій відповідача тим нормативним документам, якими він повинен керуватися в своїй повсякденній діяльності. Позивач вважає дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області відносно не призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, згідно яких позов не визнає і вважає, що позивач немає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки в трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Таким чином, для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах на підставі п."в"ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону необхідним є наявність: факту досягнення позивачем 55 років; факту наявності трудового стажу на роботі тракториста-машиніста не менше 20 років; а також факту безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції.

Як вбачається з паспорту позивача, ОСОБА_1, останньому виповнилося 55 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій зазначено, що позивач з 01.01.1976 року по 15.05.1981 року та з 01.07.1983 року по 31.03.2000 року працював трактористом - машиністом в Колгоспі імені Дзержинського Колгоспі імені Дзержинського, правонаступником якого згідно рішення Конференції працівників є Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження", зазначене підтверджується протоколом № 4 від 16.06.2000 року. Вказане підтверджується також уточнюючою довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження".

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач під час нарахування позивачу пенсії за віком взяв за основу підтвердження його праці за професією тракториста-машиніста не трудову книжку, як того вимагає ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тільки особові рахунки та книжки по нарахуванню заробітної плати, в яких не завжди вказувалась професія, за якою він працював, що підтверджується відповіддю Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області № 13591/05/18 від 18.11.2014 року. Тому позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу відповідно до вимог п. "в" ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі-Порядок) також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, саме трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 підтверджується, що загальний стаж роботи позивача становить більш як 25 років, з яких більше як 20 років позивач працював на посаді тракториста на протязі повного польового періоду, що не суперечить п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п.18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації ( в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно п.20 вказаного Порядку (розділ "Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості , що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, підтверджено факт безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду під час його роботи трактористом-машиністом і відповідно до вищевказаних документів цей стаж склав більше 20 років, що при наявності загального стажу більше 25 років, дає останньому право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в"ч.1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

За правилами ч. 1 ст. 101 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Це означає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії, за обставин, коли перевіркою встановлено факт роботи трактористом-машиністом.

Більш того, суд вважає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем же не доведений факт роботи позивача трактористом-машиністом менше 20 років та факт не зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду під час його роботи трактористом-машиністом, відповідач зазначив лише те, що саме позивач не довів протилежного, тому, на думку суду, відповідач не виконав покладені на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язки щодо надання доказів при запереченні проти позову.

Доказів стосовно того, що, працюючи трактористом-машиністом, позивач не був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідачем не надано суду.

Оскільки сумніви відповідача не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії, Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

За цих обставин справи суд приходить до висновку, що у позивача є право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "в" ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області безпідставно, всупереч норм чинного законодавства відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в"ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з чим його рішення підлягає визнанню протиправним.

Не збереження інших первинних документів, а саме таких як табелів обліку робочого часу, облікових рахунків нарахування заробітної плати, нарядів на виконання робіт, штатних розписів, посадових інструкцій та інших з вини підприємства, установи чи організації, на якій громадяни виконували роботу трактористів-машиністів, не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

При викладених обставинах, зважаючи на вищевказані докази, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п."в"ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі викладеного та керуючись ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 9,11,19,20,99,100,105, 106, 162, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 55 років в порядку, передбаченому п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оформлену листом від 18.11.2014 р. № 13591/05/18.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, відповідно до п. "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з моменту настання пенсійного віку, а саме з 04 серпня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій