Справа № 816/635/15-а
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/635/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.

позивачки - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дробітька С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Карлівського районного відділу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області, третя особа: Карлівський районний відділ Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області № 29 від 03 лютого 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) та оголошення попередження про неповну посадову відповідальність.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення попередження про неповну посадову невідповідність, оскільки службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни у формі невиходу на робоче місце без поважних причин проведено формально, упереджено та з грубим порушенням процедури його здійснення, внаслідок чого висновки такого розслідування не відображають фактичних обставин. Зазначала, що за час роботи в органах МВС має зразковий послужний список, бездоганну репутацію та зарекомендувала себе юридично грамотним спеціалістом, старанним та вимогливим до себе, таким, що добросовісно виконує покладені на неї функції, обов'язки та доручення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2015 року допущено заміну неналежного відповідача Упрвління МВС України в Полтавській області належним - Карлівським РВ Управління МВС України в Полтавській області.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області вважає правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх справ.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, починаючи з 2004 року, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. З 15 травня 2013 року призначена на посаду інспектора СВ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області. Позивачка є членом профспілкової організації.

31 січня 2015 року помічником начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області - оперативним черговим чергової частини штабу молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 виявлено відсутність на службі інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 про що перший доповів Т.в.о. начальника райвідділу майору міліції ОСОБА_6 рапортом від 31 січня 2015 року (а.с. 14).

На підставі наказу Т.в.о. начальника райвідділу майора міліції ОСОБА_6 від 02 лютого 2015 року № 61 (а.с. 12) старшим інспектором СКЗ Карлівського Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 проведено службове розслідування за фактом невиходу інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на робоче місце.

За результатами проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 встановлено, що помічник начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області - оперативний черговий чергової частини штабу молодший лейтенант міліції ОСОБА_5 о 09 годині 31 січня 2015 року повідомив позивача про необхідність заступити на чергування з 13 по 15 годину 31 січня 2015 року на першому пості Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області. В указаний час старший лейтенант міліції ОСОБА_1 на робочому місці не з'явилась, на телефонні дзвінки не відповідала. При перевірці дотримання старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 робочого часу встановлено, що остання покинула адміністративну будівлю Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області о 10 годині 31 січня 2015 року та цього дня на робоче місце не поверталась. Від надання пояснень у межах проведення службового розслідування відмовилась.

Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 від 03 лютого 2015 року (а.с. 13) підтверджено факти порушень, викладені в рапорті помічника начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області - оперативного чергового чергової частини штабу молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 та рекомендовано за порушення службової дисципліни, що полягає у невиході на робоче місце без поважних причин, інспектору слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1 оголосити попередження про неповну посадову відповідність.

Наказом т.в.о. начальника райвідділу майора міліції ОСОБА_6 від 03 лютого 2015 року № 29 (а.с. 11) про покарання працівника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на робоче місце без поважних причин, інспектору слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну посадову відповідність.

Позивачка, вважаючи наказ т.в.о. начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області від 03 лютого 2015 року № 29 про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 протиправним, таким, що винесений з порушенням підстав та процедури, звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відносини публічної служби з приводу прийняття громадян на службу в органи внутрішніх справ, її проходження та притягнення до відповідальності врегульовані спеціальним законодавством, зокрема: Законом України "Про міліцію"; Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року за № 114, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України".

За приписами статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

За правилами частин першої та другої статті 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

В ході судового розгляду справи встановлено, що з метою перевірки фактів щодо невиходу 31 січня 2015 року на робоче місце інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, викладених у рапорті помічника начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області - оперативного чергового чергової частини штабу молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 31 січня 2015 року наказом Т.в.о начальника райвідділу майора міліції ОСОБА_6 від 02 лютого 2015 року № 61 призначено проведення службового розслідування (а.с. 12).

Наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції, визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпунктом 2.2.1 Інструкції врегульовано, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Згідно підпункту 6.2.2 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) зобов'язаний, зокрема: дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування;

доповідати начальнику, який призначив службове розслідування, про виявлені порушення законодавства, вимог нормативно-правових актів, а також інші недоліки. Виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення;

у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування;

у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами;

після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи РНС, стосовно якої проводилося службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства;

здійснювати контроль за реалізацією викладених у висновку службового розслідування пропозицій та розроблених за результатами службового розслідування заходів, періодично інформувати начальника про хід усунення недоліків, які виявлені службовим розслідуванням;

виконавець (голова, члени комісії), який (які) проводив(ли) службове розслідування, є відповідальним(и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен(ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Матеріалами службового розслідування підтверджено, що в межах його здійснення виконавцем, старшим інспектором СКЗ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7, перевірено дотримання позивачем робочого часу та виявлено факт порушення інспектором слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 службової дисципліни, яка пішла з робочого місця 31 січня 2015 року о 10 годині, будучи завчасно повідомленою про необхідність 31 січня 2015 року заступити на чергування згідно затвердженого графіка (а.с. 17), що відображено у рапорті старшого інспектора СКЗ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 від 31 січня 2015 року (а.с. 15).

Крім того, в ході проведення службового розслідування комісією у складі Т.в.о. начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6, першого заступника начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9, старшого інспектора СКЗ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 складено акт від 02 лютого 2015 року про невихід позивача на службу 31 березня 2015 року (а.с. 18).

На підставі зібраних у ході службового розслідування доказів відсутності позивача на службі 31 січня 2015 року та зважаючи на відсутність підтвердження поважності причин невиходу на службу, відповідачем 03 лютого 2015 року складено висновок про результати службового розслідування із пропозицією щодо притягнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності

Складеним за результатами службового розслідування висновком від 03 лютого 2015 року (а.с. 13) підтверджено факти порушень, викладені в рапорті помічника начальника Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області - оперативного чергового чергової частини штабу молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 щодо допущення позивачем порушення службової дисципліни, що полягає у невиході на робоче місце без поважних причин.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про стислість строків проведення службового розслідування, що на думку інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, вплинуло на всебічність, повноту та об'єктивність висновків такого розслідування, суд зазначає, що Інструкцією не обмежується мінімальний термін проведення службового розслідування, а відтак посилання позивача в цій частині є необґрунтованими.

Посилання інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на поважність причин невиходу на службу 31 січня 2015 року, мотивовані хворобою та необхідністю отримання медичної допомоги, спростовуються записом сімейного лікаря ОСОБА_10 в амбулаторній картці ОСОБА_1 відповідно до якого остання визнана працездатною (а.с. 20).

Отже, надана суду довідка КО ЦПМДС від 31 січня 2015 року б/н (а.с. 19) підтверджує факт звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я 31 січня 2015 року, констатує працездатний стан позивача на момент звернення, проте жодним чином не підтверджує поважності причин невиходу інспектора слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на чергування 31 січня 2015 року.

Слід також наголосити на тому, що довідка КО ЦПМДС від 31 січня 2015 року б/н позивачем за місцем проходження служби не надавалась, а була надана суду у складі даного адміністративного позову. Зазначені обставити виключають обізнаність відповідача з причинами невиходу ОСОБА_1 на службу 31 січня 2015 року .

Надаючи правову оцінку твердженням позивача про порушення її права щодо надання письмових пояснень в межах проведення службового розслідування відносно неї суд враховує наступне.

Пунктом 6.3 Інструкції передбачено права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування. До таких належать: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

В судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що інспектор слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1 скористалась своїм правом щодо відмови від надання будь-яких пояснень, що відображено у висновку службового розслідування від 03 лютого 2015 року та в рапорті старшого інспектора СКЗ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 від 02 лютого 2015 року (а.с. 16).

Разом із тим, судом встановлено, що акт відмови позивача від надання пояснень в ході службового розслідування працівниками Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області не складався, що є грубим порушенням вимог Інструкції.

Крім того, судом встановлено, що інспектор слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1 є членом профспілкової організації та регулярно вносить профспілкові внески, що підтверджується довідками про грошове забезпечення.

Пунктами 10, 22 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ для охорони своїх професійних, службових, соціально-економічних прав та інтересів можуть об'єднуватись в громадські організації, діяльність яких здійснюється згідно з законодавством.

Частиною десятою статті 18 Закону України "Про міліцію" передбачено, що працівники міліції вправі створювати професійні спілки.

Право кожної людини створювати професійні спілки і входити до них для захисту своїх інтересів закріплене у Загальній декларації прав людини, прийнятій і проголошеній резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначаються Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Відповідно до частини першої статті 2 Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

За приписами частини третьої статті 41 Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Пунктом 9.5 галузевої угоди між МВС та Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ України і Професійною спілкою працівників державних установ України передбачено, що не допускається зміна умов трудового договору та заробітної плати (грошового забезпечення), притягнення до дисциплінарної відповідальності, працівників, які є членами виборних профспілкових органів, без попередньої згоди виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються із дотриманням загальних норм.

Таким чином, за змістом зазначених правових норм суд дійшов висновку, що звільнення атестованих працівників органів внутрішніх справ, членів виборного профспілкового органу, його керівників, крім додержання загального порядку, допускається відповідно до частини третьої статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Матеріали справи свідчать про відсутність попередньої згоди виборного профспілкового органу на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профспілки ОСОБА_1

Відтак, доводи позивачки про допущення відповідачем грубих порушень в ході проведення відносно неї службового розслідування знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом.

Дослідження наявних у справі матеріалів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про наявність у діях відповідача ознак протиправності щодо оголошення позивачу попередження про неповну посадову відповідність.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає Наказ Т.в.о. начальника райвідділу майора міліції ОСОБА_6 від 03 лютого 2015 року № 29 (а.с. 11) про покарання працівника Карлівського РВ за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на робоче місце без поважних причин, яким інспектору слідчого відділення Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну посадову відповідність прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач в ході судового розгляду справи не довів правомірності прийнятого накау, в зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Карлівського районного відділу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Карлівського районного відділу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Полтавській області № 29 від 03 лютого 2015 року про покарання працівника Карлівського РВ ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2015 року.

Суддя Г.В. Костенко