Справа № 2а-6180/09/0870
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року 14:45 Справа № 2а-6180/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

при секретарі судового засідання - Марченко І.В.,

за участю:

представника позивача: Лісняк Я.В.,

представника відповідача: Головченко І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожець»

до: Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області в особі Новомиколаївського відділення Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області

про: визнання нечинним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 02.03.2009,

12.11.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожець» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області в особі Новомиколаївського відділення Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області про визнання нечинним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 02.03.2009.

Ухвалою суду від 13.11.2009 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст.108 КАС України для приведення її у відповідність до ст.106 КАС України.

Позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому ухвалою суду від 30.11.2009 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-6180/09/0870, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.12.2009. Розгляд справи відкладався до 12.01.2010 у зв'язку із неявкою позивача та до 26.01.2010 у зв'язку із хворобою судді. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.02.2010.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 01.02.2010 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях по справі. Вважає, що спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № від 02.03.2009 винесено з порушенням норм матеріального права та без урахування дійсних обставин господарської діяльності позивача. Зазначає, що з боку позивача був відсутній продаж електроенергії, оскільки електроенергію він, в свою чергу, отримує від спеціалізованої організації. Позивач не виробляє електроенергію, не займається її продажем і не має ліцензій на ці види господарської діяльності, як це передбачено ст.13 Закону України «Про електроенергетику». Отже, операції по оплаті за спожиту електроенергію при здачі майна в оренду є господарською операцією в межах одного договору і реєстратор розрахункових операцій не повинен застосовуватись. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у наданих запереченнях. Зазначає, що під час перевірки було встановлено, що згідно договору від 10.03.2007 ТОВ «Запорожець» надавало послуги оренди магазину та електроенергії - ПП ОСОБА_3, які оформлялись актами прийому - передачі. Оплата здійснювалась готівкою в касу відповідача. Таким чином, ТОВ «Запорожець» здійснювало діяльність в сфері торгівлі та послуг - послуги електроенергії, яка є товаром не власного виробництва (покупною операцією), а отже реєстратор розрахункових операцій в будь - якому випадку підлягав застосуванню. Отже, відповідачем було порушено п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №1776-ІІІ від 01.06.2000. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши представників сторін, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності

ВСТАНОВИВ:

В період з 26.12.2008 по 10.02.2009 Вільнянською міжрайонною державною податковою інспекцією Запорізької області, що діяла через своє Новомиколаївське відділення, проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожець» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007 по 30.09.2008, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.09.2008. За результатами перевірки складено акт №6/23/31176930 від 17.02.2009.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою дотримання вимог норм при застосуванні реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за період з 01.07.2007 по 30.09.2008 встановлено: перевіркою порядку проведення розрахункових операцій на повну суму наданих послуг через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій за період з 01.07.2007 по 30.09.2008 встановлено реалізація електроенергії у сумі 1 099 грн. 51 коп. без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Згідно договору №ДГ-0000001 від 01.03.2007 ТОВ «Запорожець» надавало послуги з оренди магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та електроенергії ПП ОСОБА_3 Факт щодо надання господарських операцій (послуг з оренди магазину та компенсації електроенергії) оформлялися актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) за липень - грудень 2007 року, січень - вересень 2008 року. Оплата здійснювалась внесенням ПП ОСОБА_3 готівкових коштів в касу підприємства.

В зв'язку з тим, що електроенергія є покупною операцією з продажу електроенергії ПП ОСОБА_3 за період з 01.07.2007 по 31.09.2008 за готівкові кошти в сумі 1 099 грн. 51 коп. необхідно проводити через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

У розділі 4 «Висновки» пункті 7 податковою вчинено запис про порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №1776-ІІІ від 01.06.2000, а саме ТОВ «Запорожець» проводило розрахункові операції на повну суму наданих послуг по електроенергії без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 1 099 грн. 51 коп.

На підставі матеріалів перевірки відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № від 02.03.2009 на суму 5 497 грн. 55 коп.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Як встановлено матеріалами справи, між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_3 були укладені та виконувались договори оренди нерухомого майна №07/03/10/01 від 10.03.2007 та №07/03/10/01 від 10.03.2008. Згідно з цими договорами оренди ПП ОСОБА_3 орендував у позивача 20 (двадцять) квадратних метрів у нежитловій будівлі, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.1 обох договорів оренди, орендар (ПП ОСОБА_3) зобов'язаний компенсувати орендодавцю (Позивачу) витрати електроенергії згідно з показниками лічильників окремо від виплати орендної плати. Ці витрати ПП ОСОБА_3 компенсував шляхом внесення готівкових грошових коштів в касу позивача, про що оформлявся прибутковий касовий ордер.

Суд зазначає, що у договорах оренди річ йде не про продаж електроенергії, а лише про компенсацію її вартості, оскільки за її отримання постачальнику сплачував позивач. Крім того в прибуткових касових ордерах не йде мова про електроенергію а зазначена підстава оплати як за оренду по договору.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №1776-ІІІ від 01.06.2000 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №1776-ІІІ від 01.06.2000 під розрахунковою операцією розуміється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.1.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996, з наступними змінами та доповненнями), у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж, укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача. Отже, надання позивачем послуги з користування електричною енергією орендарю можливо лише за наявності одночасно 3 (трьох) умов:

- наявність у орендаря власних енергоустановок, які він підключає до електричних мереж позивача;

- наявність між позивачем та орендарем договору про технічне забезпечення електропостачання орендаря;

- наявність договору між орендарем та електропостачальною організацією, що має ліцензію, відповідно до якого орендар є незалежним споживачем електричної енергії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що домовленість позивача та орендаря в договорах оренди про компенсацію вартості електроенергії не є наданням послуг з користування електричною енергією в будь-якому вигляді. З боку позивача був відсутній продаж електроенергії, оскільки електроенергію позивач, в свою чергу, отримує від спеціалізованої організації. Позивач не виробляє електроенергію, не займається її продажем і не має ліцензій на ці види господарської діяльності, як це передбачено ст.13 Закону України «Про електроенергію».

Посилання відповідача на п.1.31 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР суд вважає необґрунтованими, оскілки зазначений пункт відноситься до вживання термінів для цілей саме цього Закону, що зазначено безпосередньо в його ст.1. Зазначений закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який регулює правовідносини у сфері оподаткування прибутку підприємств. Правовідносини із застосування реєстраторів розрахункових операцій не є податковими правовідносинами. Таким чином, до правовідносин із застосування реєстраторів розрахункових операцій не можна застосовувати норми Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР.

Крім того, згідно ч.1 ст.250 Господарського Кодексу України адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом

Як встановлено матеріалами справи та зазначено в п.п.3.7.2 п.3.7 р.3 акту перевірки від17.02.2009 №6/23/31176930 перевірка порядку ведення розрахункових операційна на повну суму наданих послуг через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій проведена за період з 01.07.2007 по 30.09.2008. Відповідач застосував санкції 02.03.2009 (спірне рішення).

Таким чином, відповідачем порушені терміни для застосування до суб'єкта господарювання адміністративно - господарської санкції (щодо періоду з 01.07.2007 по 02.03.2008), встановлені ст.250 ГК України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним спірного рішення та порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень...

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України встановлено, що судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита. Розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту (щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів).

Тобто, розмір судового збору в даному випадку повинен складати 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, або 3, 40 грн.

Керуючись ст. ст.94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожець» до Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області в особі Новомиколаївського відділення Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області (Новомиколаївське відділення) про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 02.03.2009 на суму 5 497 грн. 55 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожець» (70100, смт.Новомиколаївка, Запорізька область, вул.Комсомольська, буд.168, ) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови не у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя І.В.Садовий

Постанова складена у повному обсязі 04.02.2010