Справа № 2а-25/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2011 р. справа № 2a-25/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі

судді Могили А.Б.,

з участю секретаря Надраги Л.Я.

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Тропця В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними рішення № /0 та № /0 від 09.01.2007 року, -

встановив:

ОСОБА_1, як суб'єкт підприємницької діяльності, звернувся в суду з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними рішень № /0 та № /0 від 09.01.2007 року щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Позов мотивовано тим, що на підставі акту перевірки № 132/33/170/ від 19.12.2006 року Коломийською оДПІ прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення передбачені п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності». Таке застосування фінансових санкцій є протиправним, оскільки вказані порушення -не проведення розрахункових операцій через РРО, а також здійснення торгівлі за готівкові кошти без торгового патенту ним не вчинялися. Так, розрахунок з ОСОБА_1 за продані ним товарно-матеріальні цінності та надані транспортні послуги проводився у безготівковій формі. Крім того, для поповнення власних обігових коштів ним вносилися на розрахунковий рахунок готівкові кошти. При внесенні таких коштів на загальну суму 53891,36 грн. касиром банку помилково визначено зміст цих операцій як «торгова виручка». У зв'язку з цим ним порушень податкового законодавства не допущено.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених і адміністративному позові, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову, вказуючи не те, що під час проведеної перевірки позивача встановлено внесення ним на свій рахунок торгової виручки на суму 53891,36 грн. ОСОБА_1 на час перевірки реєстратора розрахункових операцій не реєстрував. Крім того, ОСОБА_1 в Коломийській оДПІ не придбавав торгового патенту у місяцях, в яких здійснювалася торгівля за готівкові кошти в сумі 53891,36 грн. Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та статті 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», за які передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, розмір яких зазначений відповідно в статтях 17 та 8 цих Законів. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як фізична особа -підприємець зареєстрований 19.02.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва, виданого відділом державної реєстрації Коломийської міської ради.

Як платник податків позивач узятий на облік відповідача з 20.02.2004 року. Крім того, позивача 27.04.2004 року внесено до реєстру платників ПДВ та видано відповідне свідоцтво про реєстрацію.

З 13.12.2006 року по 19.12.2006 року працівниками Коломийської оДПІ проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства про оподаткування, за результатами якої складено Акт № 132/33/170/ від 19.12.2006 року.

За даними Акта перевірки податковим органом встановлено порушення пункту першого статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; пункту першого статті 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

На підставі Акта перевірки податковим органом прийнято рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 09.01.2007 року № /0 у розмірі 269456,80 грн. та № /0 у розмірі 1600 грн.

Підставою для застосування вказаних фінансових санкцій, на думку податкового органу були порушення норм вищезазначених законів, які полягали в здійсненні позивачем торгівлі за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій, а також без придбання торгового патенту.

Основним нормативним документом який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Статтею 1 цього Закону встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Визначення поняття «розрахункова операція»дано в абзаці 3 статті 2 цього Закону, якою визнається приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг). А місцем проведення розрахунків згідно цієї ж статті визнається місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно з даними про рух коштів на розрахунковому рахунку позивача у Коломийській філії Акціонерного комерційного банку «Укрсоцбанк»на даний рахунок ОСОБА_1 вносилися готівкові кошти на загальну суму 323121,00 грн. із зазначенням призначення платежу -поповнення обігових коштів, внесення власних коштів, торгова виручка.

Відповідно до пункту 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеної норми вбачається, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що з метою належного розрахунку з контрагентами для поповнення обігових коштів ним вносилися на свій розрахунковий рахунок готівкові кошти. При внесенні таких коштів на загальну суму 53891,36 грн. касиром банку помилково визначено зміст цих операцій як «торгова виручка».

З цього приводу позивач усно звертався до керівництва Коломийській філії Акціонерного комерційного банку «Укрсоцбанк», однак отримав відмову у виправленні призначення платежу - торгова виручка, оскільки зміни до щоденного балансу філії та звітності, в якій відображаються надходження готівкових коштів на рахунках клієнтів та видатки з них, можуть вноситися до 09 години наступного робочого дня за звітним, тобто до їх відправляються в НБУ. Даний факт підтверджується листом Коломийського відділення ПАТ «Укрсоцбанк»№ 54-02/43 від 21.02.2011 року.

В довідці відповідача від 16.02.2007 року зазначено, що під час проведення перевірки позивача направлялися запити про взаєморозрахунки позивача з іншими суб'єктами підприємницької діяльності з метою встановлення їх форми за продані товарно-матеріальні цінності та транспортні послуги. З наданої контрагентами позивача інформації розрахунки з ним проводилися виключно в безготівковій формі. Даний факт в суді підтверджується матеріалами справи, а саме довідками ТОВ «Атіка ЛТД», ПП «Олеонафт», ВАТ «Житомирський завод покрівельних та ізоляційних матеріалів», ЗАТ «Шляхо-будівельне управління № 35», ТОВ «Полімерагропостач», ТОВ «Карпат-ЕКО», ЗАТ «Коломиябудінвестсервіс», ПП ОСОБА_3 з копіями договорів, рахунків-фактури, а також не заперечувався представником відповідача.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що кошти в сумі 53891, 36 грн., які поступили на рахунок позивача в період з 17.06.2005 року по 14.03.2006 року, є поповненням позивача своїх обігових коштів і не відноситься до торгової виручки.

Помилково вважаючи кошти в сумі 53891,36 грн. торговою виручкою, відповідачем безпідставно констатовано, що позивач здійснював торгівлю за готівкові кошти у вказаний період за відсутності торгового патенту, оскільки, і це встановлено під час перевірки, позивач не мав місця проведення розрахунків, тобто не мав торгових точок, магазинів та інших пунктів продажу.

Порядок патентування торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, що провадиться суб'єктами підприємницької діяльності визначений Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

Згідно статті 3 Закону патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток. Під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців; автомагазини, розвозки та інші види пересувної торговельної мережі; лотки, прилавки та інші види торгових точок у відведених для торговельної діяльності місцях, крім лотків, прилавків, що надаються в оренду суб'єктам підприємницької діяльності - фізичним особам та знаходяться в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі - ринків усіх форм власності; стаціонарні, малогабаритні і пересувні автозаправні станції, заправні пункти, які здійснюють торгівлю нафтопродуктами та стиснутим газом; фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, їдальні, ресторани, кафе, закусочні, бари, буфети, відкриті літні майданчики, кіоски та інші пункти громадського харчування; оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено, що у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг).

В частині 1 статті 8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачена фінансова відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за порушення його вимог.

Враховуючи відсутність факту порушення позивачем вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», суд прийшов до висновку, що податковою інспекцією неправомірно застосовано до ОСОБА_1 передбачену ними відповідальність

Згідно положення ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в судовому засіданні необґрунтовано правомірності прийняття рішень про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій № /0 та № /0 від 09.01.2007 року.

Крім того суд вважає за необхідне відзначити, що застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафів за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування РРО є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні ст.ст. 238, 239 ГК України, отже, повинні застосовуватися у межах строків, визначених ст.250 цього Кодексу.

Статтею 250 ГК України встановлено обмеження строків застосування адміністративно-господарських санкцій, а саме адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

В акті перевірки вказано, що кошти в сумі 44180 грн. поступали на рахунок позивача 17.06.2005 року, 24.06.2005 року, 15.07.2005 року, 21.07.2005 року, 18.08.2005 року, 13.09.2005 року. Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій винесені 09.01.2007 року, тобто з порушенням встановленого ст. 250 ГК України строку.

В зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Коломийської оДПІ від 09.01.2007 року № /0 та № /0 про застосування до ПП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 28.02.2011 року.