Справа № 806/822/15
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Житомир справа № 806/822/15

час прийняття: 09 год. 50 хв. категорія 10.4.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участю секретаря Карплюк А.І.,

за участю представника позивача Гелика Р.О.,

за участю представника відповідача Волкова В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Спіка" до Житомирського обласного центру зайнятості про скасування в частині наказу №98 від 23.05.2013 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Спіка" звернулось до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ Житомирського обласного центру зайнятості № 98 від 23.05.2013 року в частині продовження строку дії дозволу на працевлаштування громадянину Російської Федерації ОСОБА_4. В обгрунтування позову зазначає, що на день видання оскаржуваного в частині продовження строку дії дозволу на працевлаштування громадянину Російської Федерації ОСОБА_4 на посаді директора позивача, дійсним був дозвіл на його працевлаштування на посаді керівника (голова правління) Приватного акціонерного товариства "Саня", виданий Київським міським центром зайнятості, що є порушенням вимог чинного законодавства України.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що 21 червня 2012 року Житомирським обласним центром зайнятості видано дозвіл № 937 на працевлаштування громадянину Російської Федерації ОСОБА_4 (а.с. 9). Термін дії даного дозволу до 21 червня 2013 року.

23.05.2013 відповідачем був виданий наказ № 98, відповідно до якого строк дії дозволу № 937 продовжено на 1 рік (до 21.06.2014 ).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що 27 лютого 2015 року із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців позивачу стало відомо, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 із 24.11.2012 року по день звернення до суду з позовом перебуває у трудових відносинах із Приватним акціонерним товариством "САНЯ" на підставі дозволу на працевлаштування, що виданий Київським міським центром зайнятості.

Представник позивача в судовому засіданні наголошував, що у відповідача не було підстав для продовження строку дії дозволу на працевлаштування № 973, оскільки станом на 20 червня 2013 року вже був дійсним дозвіл на працевлаштування громадянина Російської Федерації ОСОБА_4, що виданий Київським міським центром зайнятості (термін дії дозволу до 24.11.2013 року).

Разом з тим, представник відповідача зазначив, що оскаржуваний наказ № 98 було видано на підставі листа №146 від 21.06.2013 року (а.с. 39).

Суд звертає увагу на ту обставину, що Наказом № 225 від 14 листопада 2013 року "Про надання, продовження та анулювання дозволів на застосування праці іноземних громадян в Україні" анульовано дію дозволу № 937 від 21.06.2012 року, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Спіка" на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 на посаді директора, у зв'язку з достроковим розірванням роботодавцем трудового договору з іноземним громадянином (а.с. 38).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п.2. Порядку видачі, продовження строку дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства", затвердженого Постановою КМ України, від 08.04.2009, № 322 ( далі - Порядок, у редакції, чинній на момент винесення наказу № 98).

Дозвіл на використання праці іноземця та особи без громадянства (далі - іноземець), що надає право роботодавцю тимчасово використовувати працю іноземця на конкретному робочому місці або певній посаді, видається роботодавцю у разі відсутності в країні (регіоні) працівників, спроможних виконувати відповідні роботи, або наявності достатніх обґрунтувань доцільності використання праці іноземця, якщо інше не передбачене міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Дозвіл на використання праці іноземця видається роботодавцю Державним центром зайнятості або за його дорученням центром зайнятості Автономної Республіки Крим, обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами зайнятості (далі - центр зайнятості).

Дозвіл на використання праці іноземця видається роботодавцю, що зареєстрований у центрі зайнятості як платник страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) та не має заборгованості перед ним.

Згідно п. 10 Порядку, дозвіл на використання праці іноземця видається на строк до одного року. Для продовження строку дії зазначеного дозволу роботодавець подає до центру зайнятості не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії дозволу документи, зазначені у пункті 5 або 6 цього Порядку.

Приписами п. 14 Визначено, що незалежно від стану ринку праці та тенденцій його розвитку дозвіл на використання праці іноземця не видається та строк його дії не продовжується, якщо:

- у документах, поданих для оформлення дозволу, містяться відомості, що суперечать вимогам законодавства та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

- трудовим договором (контрактом) передбачено умови праці іноземця гірші, а розмір заробітної плати менший, ніж для громадян України, які виконують аналогічну роботу;

- роботодавець має намір найняти іноземця на роботу, яка відповідно до законодавства пов'язана з належністю до громадянства України та/або потребує надання допуску до державної таємниці;

- виявлено факти подання роботодавцем свідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

- є рішення відповідних органів про видворення іноземця за межі України;

- минуло менше одного року від дати попередньої відмови іноземцю в оформленні візи ІМ-1 чи анулювання попереднього дозволу;

- роботодавець має заборгованість перед Фондом;

- іноземець на момент оформлення дозволу відбуває покарання за скоєння злочину або стосовно нього здійснюється кримінальне провадження; - роботодавець порушив строки подання документів на продовження строку дії дозволу;

- внаслідок змін на ринку праці у країні (регіоні) відпадає необхідність використання роботодавцем праці іноземця.

Згідно п. 16 Положення, дозвіл на використання праці іноземця анулюється у разі:

- дострокового розірвання з роботодавцем трудового договору (контракту);

- установлення факту підробки документів чи надання роботодавцем неправдивих відомостей у документах, на підставі яких видано дозвіл (продовжено строк його дії);

- скорочення строку тимчасового перебування іноземця в Україні в установленому законодавством порядку або його видворення за межі України;

- встановлення факту використання праці іноземця на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі на використання праці іноземця, або іншим роботодавцем.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у продовженні дії дозволу на працевлаштування № 937, окрім того, законодавством не визначено обов'язку відповідача перевіряти наявність інших дозволів, виданих щодо певного іноземці в інших центрах зайнятості. Окрім того, чинним законодавством України прямо не заборонено одночасного працевлаштування іноземця на кількох посадах одночасно.

Окрім того, на день звернення до суду, дозвіл на працевлаштування № 937 від 21.06.2012 було анульовано, і як наслідок наказ № 98 втратив чинність, а тому суд вважає, що порушене право позивача поновлено з прийняттям наказу № 225 від 14.11.2013 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позові вимоги є необгрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Спіка" до Житомирського обласного центру зайнятості про скасування в частині наказу №98 від 23.05.2013 р., - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 06 квітня 2015 р.