Справа № 2а-0370/1670/12
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 135490/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача Обушко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2012 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Державна фінансова інспекція у Волинській області 08.06.2012 року звернулася в суд з адміністративним позовом до ДП «Камінь-Каширське лісове господарство», в якому просила зобов'язати повністю виконати п.5 і п.8 вимог Камінь-Каширської міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції у Волинській області від 23 грудня 2011 року №330-14/1173 про вжиття заходів щодо відшкодування шкоди завданої лісу пошкодженням дерев на суму 23 890,62 грн.; про відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості по розрахунках з ТОВ "О.П.С.", щодо якого здійснено безпідставні витрати в сумі 35 270,40 грн., проведення претензійно-позовної роботи з контрагентом щодо відшкодування коштів, а в разі незабезпечення претензійно-позовної роботи з контрагентом - про стягнення шкоди з винних осіб.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2012 року позов задоволено. Зобов'язано повністю виконати п.5 і п.8 вимог Камінь-Каширської міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції у Волинській області від 23 грудня 2011 року №330-14/1173 про вжиття заходів щодо відшкодування шкоди завданої лісу пошкодженням дерев на суму 23 890,62 грн.; про відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості по розрахунках з ТОВ "О.П.С.", щодо якого здійснено безпідставні витрати в сумі 35 270,40 грн., проведення претензійно-позовної роботи з контрагентом щодо відшкодування коштів, а в разі незабезпечення претензійно-позовної роботи з контрагентом - про стягнення шкоди з винних осіб.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт,зокрема, зазначає, що відповідач, обираючи спосіб усунення порушення, перевищив визначені законом повноваження, передбачені ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні». Вказана правова норма не містить положень щодо права відповідача зобов»язувати підконтрольну установу проводити претензійн-правову роботу( звертатися до суду з позовом) з метою відшкодування вартості отриманих товарів.Укладений апелянтом договір не оскаржував ся, рішення суду щодо визнання правочину недійсним відсутнє.

При апеляційному розгляді представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав з зазначених в ній підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію центральних органів виконавчої влади» утворено Державну фінансову інспекцію України шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України. Установлено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Центральні органи виконавчої влади, на які цим Указом покладені функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, виконують повноваження у визначених сферах компетенції відповідних органів, що ліквідуються згідно з цим Указом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року № 765 «Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фінансової інспекції шляхом перетворення територіальних органів Головного контрольно-ревізійного управління, в тому числі Державну фінансову інспекцію у Волинській області. Установлено, що територіальні органи Головного контрольно-ревізійного управління, які перетворюються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, які утворюються.

Отже, Державна фінансова інспекція у Волинській області є правонаступником Контрольно-ревізійного управління в Волинській області, а Камінь-Каширська міжрайонна державна фінансова інспекція - правонаступником контрольно-ревізійного відділу в Камінь-Каширському і Любешівському районах.

Статус, функції та правові основи діяльності державної фінансової інспекції України визначаються Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26 січня 1996 року № 2939-ХІІ (Закон № 2939-ХІІ), Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 8 Закону № 2939-ХІІ, підпункту 5 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, підпункту 6.5 пункту 6 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, підпункту 6.5 пункту 6 Положення про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 03 жовтня 2011 року № 1236, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2011 року за № 1212/19950, всі фінансові інспекції і їх структурні підрозділи - державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції, мають право здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ - місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, державних фондів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установ і суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також підприємств, установ, організацій, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують державне чи комунальне майно (частина 1 статті 2 Закону № 2939-ХІІ).

Отже, контрольно-ревізійним відділом в Камінь-Каширському і Любешівському районах (на даний час Камінь-Каширська міжрайонна державна фінансова інспекція) проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності ДП «Камінь-Каширський лісгосп» про що складено акт ревізії від 14 листопада 2011 року № 330-14/019 (а.с.5-11).

При проведенні ревізії виявлено порушення законодавства з питань збереження і використання активів. Так, встановлено, що ДП "Камінь-Каширський лісгосп" відповідно до укладеного з ТзОВ «О.П.С.» договору № 30 від 14 квітня 2011 року (а.с.51-55) придбало поліграфічну продукцію та державну символіку на загальну суму 70 594,00 грн., а саме: герби малі державні, герби лісу, портрети Президента різних рзмірів. Вартість цієї продукції на 35 270,40 грн. перевищує її ринкову вартість. Крім того, встановлено, що на землях лісового фонду, що перебувають у використанні та під охороною ДП «Камінь-Каширський лісгосп», здійснено незаконну рубку (при відсутності лісорубного квитка) 47 дерев (об'ємом деревини 9,439 м.куб.), внаслідок чого сума завданих державі, як власнику лісових ресурсів, збитків становить 23 890,62 грн. Невідшкодованою є сума 20 558,16 грн.

Відповідно до статті 9, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ контрольно-ревізійним відділом в Камінь-Каширському і Любешівському районах (на даний час Камінь-Каширська міжрайонна державна фінансова інспекція) 23 грудня 2011 року направлена вимога № 330-14/1174 (а.с. 12, 13), в якій, зокрема, вимагаєтться вжити заходів щодо відшкодування шкоди завданої лісу пошкодженням дерев на суму 23 890,62 грн. ( п.5 вимоги) та відобразити в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості по розрахунках з ТзОВ «О.П.С., щодо якого здійснено безпідставні витрати в сумі 35 270,40 грн.. Провести претензійно-правову роботу з контрагентом щодо відшкодування коштів, а в разі незабезпечення претензійно-правової роботи з контрагентом - стягнення шкоди з винних осіб. ( п.8 вимоги ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються, останніми не оскаржувалися, а тому підлягають виконанню.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, враховуючи наступне.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування (пункт 1 цього Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом частини шостої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2013 року, 13 травня 2013 року, 20 травня 2014 року та від 20 січня 2015 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-93а14, 21-603а14 відповідно).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що привели до неправильного вирішення справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Камінь-Каширське лісове господарство» задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2012 року у справі №2а/0370/1670/12 скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Державної фінансової інспекції у Волинській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 07.04.2015 року.