Справа № 811/2600/13-а (2-кас/811/13/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 рокусправа № 811/2600/13-а провадження №2-кас/811/13/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок"Сапсан"

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року по справі №811/2600/13-а (провадження №2-кас/811/13/14) за позовом Громадської організації "Військово-мисливське Товариство "Південь" до Кіровоградської обласної ради, за участю третьої особи - Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок"Сапсан" про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

Громадська організація "Військово-мисливське Товариство "Південь" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської обласної ради вісімнадцятої сесії шостого скликання №391 від 23 листопада 2012 року «Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону».

Позов обґрунтований тим, що рішенням Кіровоградської обласної ради двадцять другого скликання №105 від 14.11.1997 р. "Про надання мисливських угідь у користування організаціям області для ведення мисливських господарств" позивачу - Громадській організації "Військово-мисливське товариство "Південь" надано право користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства. Позивач зазначав, що саме він користувався мисливськими угіддями АМГ з 1997р. до кінця 2012 року; основні фонди (нерухоме і рухоме майно, фінансові ресурси) перебували на балансі позивача, за утримання якого він ніс витрати фінансового характеру. За позицією позивача, Кіровоградська обласна рада прийняла рішення №391 від 23.11.2012 року «Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону» всупереч вимогам ст..23,31 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", з порушенням принципу законності та обґрунтованості, чим порушила право позивача на користування мисливськими угіддями.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що спірне рішення відповідачем прийнято без наявності правових підстав для припинення права користування мисливськими угіддями, вичерпний перелік яких визначено ч.1 ст.23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, третя особа - Громадська організація "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув уваги на те, що права позивача прийняттям оскаржуваного

рішення не були та не можуть бути порушеними, оскільки позивачу не надавалися у користування мисливські угіддя, спірним рішенням відповідача передано у користування мисливські угіддя іншій юридичній особі, а саме Кіровоградській обласній організації громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь". Крім цього, заявник апеляційної скарги вказує на те, що до реєстрації як юридичної особи Кіровоградська обласна організація громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" мала інші назви та не була легалізовано у розумінні Закону України «Про об'єднання громадян», у зв'язку з чим не могла від свого імені набувати цивільні права та обов'язки, не могла виступати учасником цивільно-правових відносин, у зв'язку з чим надання їй у користування мисливських угідь, укладення з нею відповідних договорів є неправомірним, що і стало обґрунтованою підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про припинення права користування мисливськими угіддями.

Під час розгляду справи до апеляційної скарги Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" приєдналося Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства. У своїй заяві про приєднання до апеляційної скарги, Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства вказує на незаконність та необґрунтованість оскарженої постанови суду першої інстанції з огляду на встановлені обставини справи, які свідчать про відсутність легалізації особи, у розумінні Закону України «Про об'єднання громадян», якій передано в користування мисливські угоди.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням Кіровоградської обласної ради вісімнадцятої сесії шостого скликання №391 від 23 листопада 2012 року "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" достроково припинено право користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, наданими згідно з рішенням обласної ради від 14 листопада 1997 року №105, передано мисливські угіддя загальною площею 34 тис. га, розташовані на території Світловодського району Кіровоградської області до державного мисливського резерву та визнано таким, що втратив чинність п.2 рішення обласної ради від 14 листопада 1997 року №105 "Про надання мисливських угідь у користування організаціям області для ведення мисливського господарства" у частині надання мисливських угідь в користування Товариству військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону ( а.с.16-17, Т.2).

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суд першої інстанції правильно вказав на те, що вичерпний перелік підстав припинення права користування мисливськими угіддями визначено ч.1 ст..23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення».

Так, у відповідності до ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, право користування мисливськими угіддями припиняється у разі: закінчення строку користування; добровільної відмови від користування; припинення діяльності юридичних осіб, яким надано у користування мисливські угіддя; систематичного невиконання обов'язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов'язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства; погіршення якості мисливських угідь з вини їх користувача; в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у рішенні Кіровоградської обласної ради не зазначено жодної правової підстави припинення право користування мисливськими угіддями, які передбачені ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції зобов'язав Кіровоградське обласне управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України, яким вносилося подання про припинення права користування мисливськими угіддями, надати інформацію щодо того, який саме пункт чи пункти ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (т.2 а.с.133-134).

У відповідності до письмової інформації Кіровоградського обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 16.12.2014 р. №07-08/1921 підставою припинення права на користування мисливськими угіддями став абз.7 ч.1 ст.23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", оскільки Громадська організація "Кіровоградська гарнізонна організація військових мисливців та рибалок Збройних Сил України" не створювалася та не легалізувалася в установленому законом порядку відповідно до статті 14 Закону України "Про об'єднання громадян", а тому не наділена цивільною правоздатністю, не може бути учасником цивільних відносин та не може набувати цивільних прав і обов'язків (а.с.145-149, Т.2).

Вказані пояснення узгоджуються із змістом пояснювальної записки до рішення "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону" (а.с.236-238, Т.1, а.с.26-28, Т.2).

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечувались сторонами та третьою особою, свідчать про те, що підставою для винесення відповідачем рішення про припинення права користування мисливськими угіддями стало те, що особа, якій передано у користування такі угіддя не була легалізована у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим не могла від свого імені набувати цивільні права та обов'язки, не могла виступати учасником цивільно-правових відносин, а відтак їй безпідставно передано в користування мисливські угіддя та безпідставно укладалися з нею договори на користування мисливськими угіддями.

Встановивши підстави для прийняття спірного рішення, суд першої інстанції правомірно вказав на їх необґрунтованість з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28 грудня 1993 року Управлінням юстиції Одеської обласної державної адміністрації зареєстровано об'єднання громадян - Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України, що підтверджується свідоцтвом №25 від 28.12.1993 р. (а.с.59, Т.1).

До складу Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України входила, зокрема, Кіровоградська гарнізонна Рада, яка 14.06.1996 р. конференцією Південної регіональної організації Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України перейменована у Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону. Первинні організації, у тому числі Кіровоградська гарнізонна Рада, не мали статусу юридичної особи і в своїй діяльності керувалися Статутом Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України (а.с.67, 68, Т.1).

У подальшому, назву громадської організації Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України змінено на "Південна регіональна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України", у зв'язку з чим 23.09.1999 р. прийнято Статут у новій редакції, який 14.03.2000 р. погоджений Управлінням юстиції в Одеській області (а.с.50-58, Т.1).

Відповідно до п.6 Статуту Південна регіональна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України діє на території Одеської, Миколаївської, Херсонської, Запорізької, Кіровоградської областей у створених гарнізонних організаціях і має у своєму складі, зокрема, Кіровоградську гарнізонну організацію Південної регіональної організації (а.с.57, Т.1).

Згідно п.1.1 Статуту Громадської організації Військово-мисливське товариство "Південь", затвердженого 20.11.2008 р. та зареєстрованого 09.09.2010 р. Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" створена шляхом перейменування Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України. Відповідно до п.1.5 Статуту Організація є правонаступником Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України. Згідно з п.4.17 Статуту Організація має у своєму складі Кіровоградську обласну організацію ГО "ВМТ "Південь" та Андрусівське мисливське господарство (а.с.38-49, Т.1).

Отже, позивач є правонаступником Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (попередня назва - Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України) до складу яких входили первинні організації, без статусу юридичних осіб, зокрема, Кіровоградська гарнізонна Рада, яка в подальшому перейменована у Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровоградської обласної ради двадцять другого скликання №105 від 14.11.1997 р. "Про надання мисливських угідь у користування організаціям області для ведення мисливських господарств" надано у користування Товариству військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону мисливські угіддя Андрусівського мисливського господарства (а.с.16-23, Т.1).

16.06.1998р. між Кіровоградським державним лісогосподарським об'єднанням "Кіровоградліс" і Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону в особі Канчури Андрія Олексійовича укладено договір про умови ведення мисливського господарства (а.с.41-44, Т.2).

01.07.2005р. між Кіровоградським обласним управлінням лісового господарства та Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України в особі Канчури Андрія Олексійовича укладено новий договір про умови ведення мисливського господарства (а.с.45-47, Т.2).

01.02.2008р. між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України в особі Канчури Андрія Олексійовича укладено договір про умови ведення мисливського господарства (а.с.24-26, Т.1).

Крім цього, між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону в особі Канчури Андрія Олексійовича 11.10.2010 р. укладено додаткову угоду №07-12/2-29 до договору про умови ведення мисливського господарства від 21.01.2008 р. (а.с.30, Т.1) та 12.10.2010 р. доповнення до додаткової угоди №07-12/2-29 до договору про умови ведення мисливського господарства від 21.01.2008 р. (а.с.34, Т.1).

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що чинним, на час передання у користування мисливських угідь, законодавством було визначено, що мисливські угіддя надаються користувачам з якими укладаються договори про умови ведення мисливського господарства, при цьому користувачами можуть бути лише фізичні та юридичні особи (ч.3 ст.14 Закону України «Про тваринний світ», постанова КМУ від 20.07.1996р. №780, якою затверджено Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання).

Тобто, на час винесення рішення №105 від 14.11.1997 р. визначальною умовою для отримання у користування мисливських угідь було набуття організацією статусу юридичної особи та наявності у неї цивільної дієздатності, яка, з огляду на ч.2 ст.26 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на час винесення рішення №105 від 14.11.1997 р., виникала з моменту затвердження статуту чи положення юридичної особи. Натомість припинення діяльності юридичної особи мало наслідком припинення права користування мисливськими угіддями відповідно до п.13 Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Кіровоградська гарнізонна Рада Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України, Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, а також Кіровоградська гарнізонна організація Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" (у період до 25.07.2012 р.) не затверджували статутів чи положень, не були зареєстровані як юридичні особи та входили до структури позивача. При цьому Кіровоградська первинна організація очолювалася Канчурою А.О., який був штатним працівником позивача (а.с.90-95, Т.1).

Судом першої інстанції допитано в якості свідка Канчуру А.О., який вказав на те, що усі договори про умови ведення мисливського господарства він підписував за довіреностями позивача, який і був користувачем мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено та підтверджено відповідними доказами те, що пленумом ради Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України, президією Ради Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, а також президією Ради Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" Канчура А.О. уповноважувався представляти інтереси позивача в державних та громадських органах на території розташування відповідної первинної та/або гарнізонної організації позивача, при цьому для виконання вказаних повноважень у випадку необхідності видавалася довіреність (а.с.163-165, Т.2).

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що оскільки Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, яке вказане у рішенні Кіровоградської обласної ради №105 від 14.11.1997 р. користувачем мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства, не мало статусу юридичної особи та входило до структури позивача, то отримуючи в користування відповідні мисливські угіддя воно діяло від імені та в інтересах юридичної особи - Південного регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України.

При цьому, позивачем до суду надано докази того, що працівники Андрусівського мисливського господарства включені до його штатного розпису і саме він здійснював оплату їх праці, а також отримував членські внески та фінансові звіти від Кіровоградської первинної організації (а.с.71-75, 81-89, Т.1).

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивачем також надано докази того, що саме він є платником земельного податку та сплачує земельний податок за використовувані земельні ділянки (т.2 а.с.200-226).

З огляду на вказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішенням Кіровоградської обласної ради №105 від 14.11.1997 р. право користування мисливськими угіддями Андрусівського мисливського господарства фактично було надано саме Південному регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України, правонаступником якого є позивач.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прийняття відповідачем рішення про припинення право користування мисливськими угіддями, з підстав не легалізації та не реєстрації у встановленому законом порядку Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону, є необґрунтованим та таким, що винесено без наявності підстав для припинення права користування мисливськими угіддями.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. Посилання третьої особи в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неправомірності оскарженого рішення Кіровоградської обласної ради є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами справи, які свідчать як про порушення прав позивача у спірних правовідносинах так і про необґрунтованість припинення права користування мисливськими угіддями з підстав не легалізації, у розумінні Закону України «Про об'єднання громадян», Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок"Сапсан" залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року по справі №811/2600/13-а (провадження №2-кас/811/13/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 08.04.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська