Справа № 412/2490/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року справа №412/2490/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2015р. у справі № 412/2490/14-а за позовом ОСОБА_4 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась 20 травня 2014 року до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Лисичанської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог рішення Лисичанської міської ради викладене у формі відповіді № 974/01-30 від 17.03.2014 року визнати протиправним та скасувати; зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути заяву-клопотання її представника № 363/04 від 11 березня 2014 року з обов'язковою участю її представника та її участю; зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути питання щодо відповідності прийнятого рішення № 119 від 09 листопада 2006 року пункту 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року (а.с. 33-36).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, залишені без задоволення повністю, у зв'язку з необґрунтованістю, а позовні вимоги в частині зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути питання про відповідність прийнятого нею рішення № 119 від 09 листопада 2006 року пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року, залишені без розгляду (а.с. 69-71).

Не погодившись з постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2015 року, позивач подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт просила вийти за межі позовних вимог, визнати причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною внаслідок закінчення розгляду адміністративними судами позовів щодо спірної земельної ділянки 28 січня 2014 року, постанову Лисичанського міського суду від 20 січня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову по суті позовних вимог, розглянути апеляційну скаргу у відсутність апелянта (а.с. 75-78).

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідь № 974/01-30 від 17 березня 2014 року не є рішенням в розумінні вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», під час розгляду справи в разі необхідності суд має право вийти за межі позовних вимог, витребувати посадову інструкцію міського голови Лисичанська. Судом не враховані вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в тій частині, що саме міський голова забезпечує дотримання Конституції України, організовує роботу ради та виконавчого комітету, головує на пленарних засіданнях ради. В доводах апеляційної скарги апелянт посилається також на те, що судом залишені поза увагою вимоги Закону України «Про звернення громадян», оскільки звернення її представника розглянуто було у її відсутність. Крім того, судом в порушення норм процесуального права позовні вимоги в частині розгляду питання відповідності рішення № 119 від 09 листопада 2006 року пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року залишені без розгляду внаслідок пропуску строку звернення до суду, але питання поважності причин пропуску строку судом взагалі не досліджувалося.

Апелянт в судове засідання не прибула, належним чином повідомлена про розгляд справи, просила справу розглядати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи, надіслав заперечення проти апеляційної скарги, просив апеляцію розглядати у його відсутність.

Третя особа на стороні відповідача в судове засідання не прибула, належним чином повідомлена про розгляд справи, надіслала письмові заперечення проти апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Мєдвєдєв С.С. звернувся 11 березня 2014 року з адвокатським запитом-клопотанням до міського голови м. Лисичанська посилаючись на те, що 29 квітня 2005 року рішенням Лисичанської міської ради № 920 (п. 7) їй було погоджено місце розташування земельної ділянки площею 0,0487 га за рахунок земель Лисичанської міської ради в районі будинку АДРЕСА_1, яким їй дозволили виконання проекту землеустрою про відведення цієї земельної ділянки і доручили міському управлінню земельних ресурсів організувати та провести підготовку та видачу правовстановлюючих документів на її ім'я для ведення індивідуального садівництва (а.с. 8).

09 лютого 2006 року, рішенням Лисичанської міської ради № 1151, матеріали вищевказаного розташування земельної ділянки в районі будинку АДРЕСА_1які раніше були затверджені ОСОБА_4, передані третій особі для індивідуального садівництва (а.с. 7). Вказане рішення було скасовано постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2010 року (а.с. 10).

09 листопада 2006 року рішенням Лисичанської міської ради (№ 119) був затверджений проект землеустрою про відвід та надання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0717 га, в районі будинку № 12 для ведення індивідуального садівництва третій особі (п. 3) (а.с. 44). Зазначене рішення (пункт 3) було визнано протиправним та скасовано постановою Лисичанського міського суду від 29 листопада 2013 року. Постанову Лисичанського міського суду від 29 листопада 2013 року скасовано ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року та позов залишено без розгляду (а.с. 12- 15).

30 грудня 2010 року, рішенням Лисичанської міської ради №6/64 було скасовано п. 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року про погодження ОСОБА_4 земельної ділянки (а.с. 16). Дане рішення № 6/64 було визнано протиправним та скасовано постановою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року (а.с. 17-18).

Таким чином, на сьогоднішній день з урахуванням судових рішень, діючим є рішення № 920 від 29 квітня 2005 року про підготовку правовстановлюючих документів на ім'я ОСОБА_4 та рішення № 119 від 09.11.2006 року про безоплатну передачу земельної ділянки третій особі ОСОБА_5

Звертаючись з адвокатським запитом-клопотанням до міського голови м. Лисичанська, адвокат просив: 1) надати у встановлений законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» строк відповідь у зв'язку з чим ОСОБА_4 була сплачена приватизація земельної ділянка, в той час, як земельна ділянка була передана ОСОБА_5 безоплатно та чому ОСОБА_4 земельна ділянка не була передана безоплатно; 2) протягом березня 2014 року доручити підлеглим особам розглянути вказані відомості та розпочати відповідну підготовку передачі земельної ділянки ОСОБА_4, про що надати письмову відповідь; 3) в обов'язковому порядку забезпечити право бути присутнім під час розгляду даного клопотання та надання оригіналів відповідних документів, попередньо повідомивши про час розгляду звернення. (а.с. 19-20).

На адвокатський запит-клопотання за підписом секретаря міської ради Власова М.Л. була надана відповідь № 974/01-30 від 17 березня 2014 року відповідно до якої виконавчий комітет Лисичанської міської ради вважає недопустимим виконувати будь які дії запропоновані всупереч рішенням судів різних інстанцій (а.с. 21).

Не погодившись з відповіддю, позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з урахуванням наступного.

Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, заявлений адміністративний позов містить три позовні вимоги (а.с. 36).

Постановляючи спірну постанову в резолютивній частині суд першої інстанції в задоволенні першої та другої позовної вимоги відмовляє, а третю позовну вимогу залишає без розгляду, що є порушенням вимог ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства оскільки судове рішення, яким суд зупиняє чи закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або приймає рішення щодо інших процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали. Крім того, відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов в частині позовної вимоги зобов'язання Лисичанську міську раду розглянути питання відповідності рішення № 119 від 09 листопада 2006 року пункту 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску строку звернення до суду передбаченого ст. 99 КАС України, оскільки дане питання не було розглянуто, про що позивачем отримано 20.03.2014 року листа № 974/01-30, а адміністративний позов подано до суду відповідно до реєстрації вхідної кореспонденції 20 травня 2014 року, отже в межах шестимісячного строку з дня коли особа дізналася про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем. З матеріалів справи встановлено, що адвокатський запит було адресовано міському голові м. Лисичанська, а з адміністративним позовом ОСОБА_4 звернулась до Лисичанської міської ради, на що не звернув увагу суд першої інстанції та не виконав вимоги ст. 52 КАС України щодо заміни неналежного відповідача.

Судова колегія звертає увагу апелянта на наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Система місцевого самоврядування включає:територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову;виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту;районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;органи самоорганізації населення (ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 26 Закону, до виключної компетенції міської ради належить питання регулювання земельних відносин, яке вирішується на пленарних засіданнях. Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова здійснює повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради (п.19). Отже питання регулювання земельних відносин ніяким чином не входить до кола повноважень міського голови.

Разом з тим, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а міський голова, в межах своїх повноважень видає розпорядження (ст. 59 Закону).

Фактично в даній справі спірним є питання відповідності рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29.04.2005 року рішенню Лисичанської міської ради № 119 від 09.11.2006 року з урахування судових рішень які набули чинності.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до офіційного тлумачення положень частини десятої ст. 59 Закону, наданому в рішенні Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже належне звернення позивача до міської ради може бути підставою для виконання вимог ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з урахуванням рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009.

Враховуючи невірно обраний позивачем спосіб захисту, пред'явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати в даних правовідносинах, встановивши наявні порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення з відмовою в задоволенні позовних вимог, але з мотивів викладених судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2015р. у справі № 412/2490/14-а задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2015р. у справі № 412/2490/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г.Казначеєв