Справа № 1170/2а-2506/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Київ К/800/53998/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013 року

у справі № 1170/2а-2506/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 34, 87 грн. основного платежу та 518, 70 грн. - штрафних (фінансових) санкцій (штрафів); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року, яким відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 340, 00 грн., відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 713, 85 грн. основного платежу та 178, 46 грн. - штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 10.12.2013 року замінено Новоукраїнську міжрайонну державну податкову інспекцію Кіровоградської області Державної податкової служби правонаступником Новоукраїнською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом здійснено документальну позапланову перевірку дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 23.02.2012 року, за результатом якої складено акт від 12.03.2012 року № 54/1710/НОМЕР_4, яким встановлено порушення: - п.176.1 ст.176, п.п. 177.1, 177.2, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим встановлено заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності на суму 4 879, 00 грн. та заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 713, 85 грн.; - п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, оскільки платником податку подано податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку з недостовірними даними; - п.п.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи найманих працівників в сумі 34, 87 грн.; - п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки не роздруковано фіскальний чек за 12.05.2011 року.

На підставі вказаного акта податковим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: - № від 26.03.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 713, 85 грн. основного платежу та 178, 46 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів); - № від 26.03.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в сумі 34, 87 грн. основного платежу та 518, 70 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), з яких 510,00 грн. - штрафні санкцій за подання звітності з недостовірними відомостями; - № від 26.03.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 340, 00 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2011 рік позивач одержав дохід від провадження господарської діяльності в сумі 16 037, 00 грн.

Відповідно до наданих відповідачем копій звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій за вказаний період одержаний дохід становить 20 916, 39 грн.

Судами правомірно зазначено, що оскільки позивачем належних доказів понесення витрат в іншій сумі, ніж та, що ним відображена у розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від провадження господарської діяльності за 2011 рік, не надано, то оскаржуване податкове повідомлення рішення № від 26.03.2012 року є правомірним та обґрунтованим.

При цьому посилання відповідача в даному податковому повідомленні рішенні на положення Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року, в той час як перевіркою виявлено порушення п.176.1 ст.176, п.177.1, 177.2, п.п.177.5.3 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, не впливає у даному випадку на правильність визначення платнику податку податкового зобов'язання. Адже, за умови факту вчинення з боку платника податків порушень, які призвели до заниження податкових зобов'язань або завищення бюджетного відшкодування, заявлених у податкових деклараціях, допущені контролюючим органом процедурні порушення при складанні, надсиланні (врученні) податкових повідомлень-рішень, які не впливають на правильність визначення податкових зобов'язань, не є виключною підставою для визнання протиправними таких рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року, суд касаційної інстанції погоджується з висновками попередніх судів щодо безпідставності його прийняття з урахуванням такого.

Як встановлено судами, 21.11.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю.

08.02.2012 року ОСОБА_4 подано до Новоукраїнської МДПІ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за IV квартал 2011 року (Форма №1ДФ), відповідно до змісту якого сума доходу виплаченого найманому працівнику за вказаний період становить 994,50 грн., а сума утриманого податку складає 2,64 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що зі змісту акта перевірки вбачається, що ФОП ОСОБА_4 виплачено заробітну плату в сумі 994,50 грн. та нараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 2,64 грн., перераховано до бюджету 6,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками попередніх судів про безпідставність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2012, оскільки обставини, визначені актом перевірки, узгоджуються з відомостями позивача, відображеними ним в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за IV квартал 2011 року, в той час як акт не містить будь-яких відомостей про нарахування позивачем найманому працівнику заробітної плати у сумі 729, 20 грн., із розміру якої виходив податковий орган при визначенні зобов'язання оскаржуваним рішенням.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 340, 00 грн., суди попередніх інстанцій виходили з того, що будь-яких доказів на підтвердження факту нероздрукування позивачем фіскального звітного чеку за 12.05.2011 року відповідачем до суду не надано.

Таким чином, судами попередніх інстанцій, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013 року у справі № 1170/2а-2506/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук