Справа № 819/2879/14-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/1041/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роялтранс Україна» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Роялтранс Україна» (далі - ТзОВ «Роялтранс Україна») звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ) № від 02.12.2014 р.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 р. позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржила Тернопільська ОДПІ. Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач не надав жодного доказу відсутності уповноваженої особи або фізичної неможливості подачі нею податкової звітності. При цьому апелянт послався на Порядок застосування норм п.п.102.6-102.7 ст.102 Податкового кодексу України (далі - ПК України), затверджений наказом Державної податкової адміністрації України №1044 від 24.12.2010 р., яким деталізується порядок продовження граничних строків подачі письмової звітності. Обставини, які на переконання суду першої інстанції є поважними звільняють платника податку від відповідальності за невиконання обов'язків, передбачених податковим законодавством, в розумінні п.2 цього Порядку не є обставинами непереборної сили. Вказує, що даним порядком передбачено, що за відсутності документального підтвердження, а також у разі невідповідності вимогам п.8.1. порядку заява про перенесення термінів здачі звітності не розглядається. Також апелянт зазначає, що заява була підписана 06.10.2014 р. бухгалтером Князевич І.Р., в той час, коли трудовий договір з останнім було розірвано до цієї дати Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач посилається на обставини, які були встановлені судом першої інстанції при розгляді цієї справи, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 13.11.2014 р. Тернопільською ОДПІ було складено акт №8594/15-01/38026994 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, яким встановлено порушення ТзОВ «Роялтранс Україна» вимог п.120.1 ст.120 ПК України, а саме неподання податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

На підставі вказаного акту перевірки, Тернопільською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2014 р., яким ТзОВ «Роялтранс Україна» було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 170 грн., в тому числі 0 грн. за основним платежем та 170 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача стосовно наявності поважних обставин, через наявність яких товариство не подало звітність у встановлені ПК України строки. При цьому суд послався на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження були проведені два обшуки, в ході яких були вилучені всі документи, в тому числі комп'ютерну техніку, а також печатки товариства, його робота була припинена, а працівники звільнені. Крім того, на адресу податкового органу направлявся лист з проханням перенести у зв'язку з цим здачу звітності. Крім того, здача звітності в електроному вигляді була неможлива у зв'язку з вилученням комп'ютерної техніки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Пунктом 120.1 ст.120 ПК України визначено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170грн, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно ст.102.6.4 ПК України, граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.

Відповідно до ст.102.7. ПК України, дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.10.2013 р. СУ ФР ГУ Міндоходів у Тернопільській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 212 КК України по якому проводиться досудове слідство.

В процесі досудового розслідування, у відповідності до діючого законодавства на підприємстві було проведено два обшуки 07.02.2014 р. та 01.10.2014 р. та відповідно до протоколів обшуків вилучено всі документи, в тому числі комп'ютерну техніку, а також печатки підприємства, робота підприємства була припинена, всі працівники були звільнені.

06.10.2014 р. на адресу начальника Тернопільської ОДПІ Якимчука Я.М. було направлено лист про неможливість здачі звітності у зв'язку з відсутністю печатки для проставлення на звіті, з проханням перенесення здачі звітності. Проте, відповіді на лане звернення не отримало.

Посилання апелянта на п.2 Порядку продовження граничних строків подачі податкової звітності не спростовує факту наявності обставин непереборної сили, оскільки їх перелік не є вичерпним і кожній такій обставинні суд повинен надати оцінку з урахуванням всіх обставин справи.

Наведені позивачем обставини на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно визначив, як непереборні і такий висновок суду не був спростованим апелянтом в ході апеляційного розгляду.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідачем винесене без достатніх правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року по справі №819/2879/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос