Справа № 127/27400/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27400/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

01 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

23.12.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, вякій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

11.03.2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача в судове засідання не з'язвився, хоча він був належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 19.06.2009 року отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

16.07.2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на що отримала відмову.

На думку позивача вище вказана відмова є протиправною та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з матеріалами справи позивачу з 13.06.2009 року призначено пенсію при цьому він продовжував працювати та 16.07.2014 року звернувся до органів пенсійного фонду з проханням здійснити перерахунок пенсії із більшого заробітку з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 11.03.2013 року.

04.08.2011 року та 01.10.2013 року позивачу здійснювались перерахунки пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення та попереднього перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2006 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

При цьому, згідно з редакцією Закону чинною на момент призначення пенсії позивачу для обчислення пенсії враховувалась заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Аналізуючи вище викладені норми, право вибору періоду трудового стажу, за який враховується заробіток для обчислення пенсії, за дотриманням якого звернувся позивач, було встановлено лише із змінами в законодавстві, що відбулись після виходу позивача на пенсію.

Таким чином, зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії. В даному ж випадку здійснювався саме перерахунок пенсії, а відповідно розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення.

Частиною 4 ст. 42 Закону передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

На підставі вище вказаних норм, позивачу здійснено перерахунок пенсії 01.10.2013 року з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку та за матеріалами пенсійної справи, тобто, з заробітної плати з якої було перераховано пенсію з 01.08.2011 року.

Враховуючи, що позивачу було призначено пенсію відповідно до норм чинного законодавства, надалі може здійснюватись лише її перерахунок згідно з процедурою та нормами передбаченою законодавством.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що норми ст. 40 Закону стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку, в зв'язку з чим не можуть бути застосованими в даному випадку.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, які обгрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.