Справа № 523/14380/14-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 р. Справа № 523/14380/14-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Шепітко І.Г.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовський Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Юсуповій Х.О.

з участю: адвоката в інтересах позивача Хайнак Валерія Даниловича

представника відповідача Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради Незгодюка Вадима Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, ОСОБА_5 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про:

- визнання незаконним демонтаж тимчасової споруди (трейлера), проведеного 19.09.2014 року працівниками управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на підставі припису (вимоги) №004129 від 15.09.2014 року, складеного управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про «демонтаж тимчасової споруди розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ФОП невідомо», згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №210 від 28.08.2014 року про дозвіл на «демонтаж тимчасової споруди розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ФОП невідомо», проведеного за адресою АДРЕСА_2 у приватного підприємця ОСОБА_5.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано незаконним вилучення (демонтаж) 19.09.2014 року працівниками Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на виконання припису №004129 від 15.09.2014 року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, технічного транспортного засобу причіпу Фургону легкового-В (торговий павільйон НОМЕР_2), що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виданого УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

В апеляційних скаргах Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, ОСОБА_5 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2014 року працівниками Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на виконання припису №004129 від 15.09.2014 року у позивача, яка займається підприємницькою діяльністю вилучений технічний транспортний засіб причіп Фургон легковий-В (торговий павільйон НОМЕР_2), що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виданого УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з законності, обґрунтованості позовних вимог, оскільки технічний транспортний засіб не є тимчасовою спорудою, належить іншій особі, тому його вилучення можливе виключно у передбачених законом випадках.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та помилково не з'ясовано судом першої інстанції, що між позивачем та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради 10 червня 2013 року укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №130 м, відповідно до якого Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР передано, а позивачем прийнято в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - тверде покриття, площею 22,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м АДРЕСА_2.

15 вересня 2014 року Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради внесено припис, у якому вказано, що відповідно до пункту 16 «Правил розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі» затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року №3961- VІ, на виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.08.2014 року №210 «Про демонтаж тимчасових споруд» тимчасова споруда за адресою: АДРЕСА_1 підлягає демонтажу. Демонтувати у строк до 18.09.2014 року.

Згідно акту виконаних робіт по демонтажу об'єкта дрібно - роздрібної торгової мережі (тимчасової споруди, елемента вуличної торгівлі) від 19.09.2014 року, відповідачем здійснено демонтаж об'єкта трейлера, який розміщено за адресою: АДРЕСА_2.

Помилково судом першої інстанції не прийняті до уваги доводи апеляційної скарги Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів в обґрунтування заперечень позовних вимог з посиланням на приписи рішення Одеської міської ради від №3961- VІ, яким затверджені Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Приписами п. 2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року, визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за відповідною заявою замовника, який має намір встановити ТС.

У разі самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу (п.п. 2.30 Порядку № 244 від 21.10.2011 року).

Крім того, дані норми кореспондується з положеннями п.16.1 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, яким визначено, що підставою для проведення демонтажу ТС та/або елементу торгівлі є протиправність їх розміщення відповідно до п.1.4. цих Правил. У разі невиконання зазначеної вимоги (припису) у встановлений Уповноваженим органом термін, демонтаж ТС здійснюється Уповноваженим органом на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Одеської міської ради.

Правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.

Згідно п.1.4 у зазначених Правилах, нижче наведені терміни вживаються у такому значенні: пересувна ТС (збірно-розбірна) - споруда, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торговельне обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, у тому числі спеціальні причепи та напівпричепи (згідно з ДСТУ 2984-95 «Засоби транспортні дорожні»), а також відкриті (літні) майданчики, за виключенням майданчиків, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри.

Протиправно розміщена ТС - тимчасова споруда, яка характеризується хоча б однією з наступних ознак:

- розміщується без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив'язки;

- розміщується без укладеного з Уповноваженим органом договору на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, або термін дії якого закінчився;

- продовжує розміщуватись після закінчення терміну дії паспорту прив'язки, у тому числі у випадку анулювання паспорту прив'язки чи відмови у його продовженні або його недійсності;

- розміщується з недотриманням хоча б одного з визначених паспортом прив'язки параметрів щодо типу, розміру ТС та/або місце розташування якої не відповідає місцю, визначеному у паспорті прив'язки;

- експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства України та цих Правил, що встановлено Уповноваженим органом.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Уповноважений орган - управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, виконавчий орган Одеської міської ради, визначений Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясувавши фактичні обставини дійшов хибного висновку про те, що технічний транспортний засіб не є тимчасовою спорудою.

Основним же доводом апелянта в обґрунтування вимог позовної заяви та апеляційної скарги є посилання на те, що в приписі не вірно зазначена адреса розташування тимчасової споруди АДРЕСА_1, а відтак дії відповідача з проведення демонтажу тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 є неправомірними.

Проте, колегія суддів такий довід апеляційної скарги вважає таким, що не узгоджується із встановленими фактичними обставинами справи та спростовується матеріалами справи.

У ході розгляду справи в апеляційному суді підтверджено факт того, що така технічна помилка не позбавляє можливості ідентифікувати спірний об'єкт, який вимагається оскаржуваним приписом демонтувати, тим більше, що факт протиправно розміщеної тимчасової споруди доведений, а наведене ніяким чином не спростовано позивачем.

Також, що з фотознімків, які містяться у матеріалах справи, та копій долучених до матеріалів справи документів, вбачається, що тимчасова споруда за адресою, зазначеною у приписі від 05.09.2014 року та тимчасова споруда за адресою: АДРЕСА_2 співпадають.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, при вирішенні спору між сторонами, судом першої інстанції не враховано та не надано належної правової оцінки тій обставині, що строк дії вказаного договору вичерпано, про що свідчить п.1.3 договору оренди, яким передбачено, що умови даного договору застосовуються до відношень з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року, що в свою чергу підтверджує не дотримання позивачем порядку розміщення тимчасових споруд для провадження господарської діяльності, а вказані обставини для об'єктивного вирішення спору судом першої інстанції всебічно досліджені не були.

Окрім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що визначальним для вирішення даної справи є, насамперед, правильне визначення змісту та обсягу позовних вимог.

При цьому адміністративний позов не містив вимогу про визнання безпідставним вилучення у ОСОБА_7 тимчасової споруди (трейлера), позивачем лише ставилося питання про визнання незаконним демонтаж тимчасової споруди (трейлера), проведеного 19.09.2014 року працівниками управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на підставі припису (вимоги) №004129 від 15.09.2014 року.

Згідно п.5 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року, відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Проте, всупереч зазначеним приписам чинного законодавства, у мотивувальній частині постанови суду першої інстанції відсутнє відповідне обґрунтування виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог ОСОБА_5 щодо визнання безпідставним вилучення у ОСОБА_7 тимчасової споруди (трейлера).

На зазначені порушення вказувала у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі заявлених позовних вимог, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Відтак, враховуючи чинність рішення Одеської міської ради №210 від 28.08.2014 року «Про демонтаж тимчасових споруд», на підставі якого був виданий припис №004129 від 15.09.2014 року, який оскаржений у судовому порядку не був, порушення позивачем вимог «Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одеса», затверджених рішенням Одеської міської ради №3961- VІ від 09.10.2013 року, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову й відповідно відмову у задоволенні позову, однак вказані обставини не враховані та залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Мотиви та доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо неточностей зазначених у приписі, колегію суддів оцінюється критично, оскільки такі дефекти його заповнення, не спростовують факту порушення та не являються достатнім для його скасування.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів, керуючись п.3, п.4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.3, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2014 року скасувати, постановити нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Управління споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправними дій відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко