Справа № 807/1855/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 р. Справа № 876/7230/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької І.М., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.06.2014р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2014 року за № та від 17.04.2014 року за №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ прийняті відповідачем в супереч нормам чинного законодавства, вважаючи, що під час проведення перевірки при визначенні обсягу наданих ним послуг з перевезення вантажів під митним режимом транзиту територією України, службовою особою безпідставно віднесене до обсягу транзитних перевезень послуги перевезення вантажів надані за межами митної території України, зокрема, з пункту відправлення до пункту пропуску митного органу, і аналогічно від пункту пропуску митного органу до пункту одержання за межами території України. Переконаний, що правові норми, що регулюють спірні правовідносини, свідчать про помилковість розрахунків податкового органу при визначенні сум ПДВ, які не включаються до складу податкового кредиту. Зазначає, що зменшення суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних санкцій (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує його право мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.06.2014 року повністю задоволено адміністративний позов, так як суд погодився з доводами позивача.

Мукачівська ОДПІ головного управління Міндоходів у Закарпатській області подала апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечень на позовні вимоги, зазначаючи зокрема, що враховуючи порушення, встановлені перевіркою та показники податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за грудень 2013 року, ФОП ОСОБА_1 занизив суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (рядок 25) за грудень 2013 року на 217063 грн. та завищив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2013 року на 18809 грн.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

ОСОБА_1 з 30.08.2007 року зареєстрований платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №100061764 про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Судом першої інстанції встановлено, що Мукачівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області було проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2013 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за листопад 2013 року, про що 19.02.2014 року складено акт №218/1703/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою виявлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в декларації за грудень 2013 року на 18809 грн. та одночасно встановлено заниження до сплати в бюджет податку на додану вартість на суму 235872 грн. за грудень 2013 року.

Позивач подав заперечення до акту перевірки, на що Мукачівська ОДПІ листом від 05.03.2014 року вих.№1336/10/1703 повідомила про відсутність підстав для внесення змін до акту перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 12.03.2014 року № ФОП ОСОБА_1 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 18809 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 9404,5 грн Податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2014 року № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 235872 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 117936 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними повідомленнями, підприємець в порядку ст.56 ПК України подав скарги до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області. Скаргу від 21.03.2014 року №17 залишає без задоволення. Скаргу від 21.03.2014 року №16 частково задовольняє в частині оскарження 18809 грн. податку на додану вартість та 9404,5 грн. штрафні санкції, частково скасовує повідомленя-рішення Мукачівської ОДПІ від 12.03.2014 року № в частині 18809 грн податку на додану вартість та 9404,50 грн штрафної санкції, про що свідчить рішення ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 10.04.2014 року №124/3/07-16-10-05-47 про результати розгляду скарг.

Мукачівська ОДПІ приймає повідомлення-рішення від 17.04.2014 року № на суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 21763 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 108531,50 грн.

Скарги, подані позивачем до Міндоходів України, залишені без задоволення, що підтверджується рішенням від 12.05.2014 року №2974/3/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду повторних скарг.

Правове регулювання оподаткування податком на додану вартість, в тому числі порядок формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, ставки податку, операції, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою, за нульовою ставкою, що не є об'єктом оподаткування та такі, які являються звільнені від оподаткування, регулюються V розділом Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ (з наступними змінами та доповненнями) ( ПК України).

Пунктом 197.8 ст. 197 ПК України передбачено, що звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з перевезення (переміщення) пасажирів та вантажів транзитом через митну територію України, а також з постачання послуг, пов'язаних із таким перевезенням (переміщенням).

Разом з тим, у відповідності до норм підпункту «е» п.185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з положеннями підпунктом «а» пп.195.1.3 п.195.1 ст. 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання послуг міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України від 23.10.2013 № 4495-VI , транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про транзит вантажів» від 20.10.1999 № 1172-XIV транзитом вантажів є перевезення транспортними засобами транзиту транзитних вантажів під митним контролем через територію України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України.

Відповідно до статті 6 цього Закону, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), коносамент (Bill of Lading).

У той же час статтею 4 Закону України «Про транзит вантажів» визначено, що транзит вантажів може здійснюватися у прямому або змішаному (комбінованому) сполученні. У прямому сполученні транзит вантажів передбачає їх транспортування одним видом транспорту без перевантаження на інший. У змішаному сполученні транзит вантажів може бути пов'язаний з їх перевантаженням з одного виду транспорту на інший, переробкою, сортуванням, пакуванням, обмірюванням, накопиченням, формуванням або подрібненням партій транзитного вантажу, тимчасовим зберіганням тощо. Такі операції здійснюються в зонах митного контролю виключно за вибором вантажовласника (уповноваженої ним особи).

При цьому цей Закон не містить обмежень щодо здійснення таких операцій при транзиті вантажів у прямому сполученні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про транзит вантажів» свобода транзиту вантажів забезпечується шляхом відсутності будь-якої дискримінації стосовно учасників транзиту при оподаткуванні операцій, пов'язаних з транзитом вантажів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що так як, згідно із Законом України «Про транзит вантажів», транзитні послуги - це діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод, то послуги, що безпосередньо пов'язані з транзитом вантажів, звільняються від оподаткування ПДВ

Колегія суддів проаналізувавши вищевказані норми приходить до висновку, що податковий орган неправомірно врахував у обсяг транзитних перевезень весь обсяг послуг, в тому числі ті, що надавались за межами митної території України, зокрема з пункту відправлення до пункту пропуску митного органу, і аналогічно від пункту пропуску митного органу до пункту одержання за межами території України, що призвело до невірного визначення відповідачем сум ПДВ, які не включаються до складу податкового кредиту та відповідно до помилкового висновку про заниження позивачем обсягу пільгових перевезень та завищення сум, що підлягає бюджетному відшкодуванню

Вказані фактичні обставини справи, а також правові норми, що регулюють спірні правовідносини, свідчать про протиправність податкових повідомлень-рішень № від 12.03.2014 року та № від 17.04.2014 року За наведених обставин колегія суддів зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги, оскільки відповідач не довів правомірності своїх дій при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.06.2014 року у справі № 807/1855/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко