Справа № 804/8468/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 804/8468/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аттоліс» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аттоліс» (далі - ТОВ «Аттоліс») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська), в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем 20.02.2014 року податкове повідомлення - рішення форми «Р» № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 307681,50 грн., із них за основним платежем в сумі 205 121 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 102 560,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми «Р» ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська № від 20.02.2014 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 29.01.2014 року по 04.02.2014 року ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аттоліс» з питання дотримання вимог податкового законодавства України по ПДВ при взаємовідносинах з платником податків ТОВ «Інформсистема» за період жовтень, листопад 2012 року, лютий - квітень 2013 року, за результатами якої складено Акт №327/04-65-22-03/34497978 від 07.02.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6. ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ в розмірі 205 121 грн., а саме: у жовтні 2012 року на суму 96800 грн.; у листопаді 2012 року на суму 18141 грн.; у лютому 2013 року на суму 21340 грн.; у березні 2013 року на суму 42460 грн.; у квітні 2013 року на суму 26380 грн.

Позиція податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача грунтується на отриманих від Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області актів перевірки ТОВ «Інформсистема» щодо відсутності факту реального здійснення господарських операцій.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 20.02.2014 року, яким ТОВ «Аттоліс» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 307681,50 грн., з яких за основним платежем в сумі 205121 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 102560,50 грн.

Оскаржене у адміністративному порядку податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення - рішення в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної; не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ «Аттоліс» та контрагентом ТОВ «Інформсистема» укладено договір на виконання робіт №37/2011 від 01.10.2012 року.

Вищезазначений договір спрямований на реальне настання правових наслідків та набуття сторонами цивільних прав та обов'язків, що обумовлені ними, оскільки здійснення контрагентом за вищезазначеним договором робіт та приймання і оплата позивачем виконаних робіт підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими у відповідності із Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками - фактурами, актами здачі - приймання робіт тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до складу податкового кредиту за період жовтень, листопад 2012 року, лютий - квітень 2013 року віднесено суми ПДВ по виписаним ТОВ «Інформсистема» податковим накладним на загальну суму 205121 грн.

В ході проведення перевірки посадовим особам відповідача податкові накладні надані та досліджені, їх невідповідність вимогам чинного законодавства не встановлена, що підтверджується змістом Акту перевірки.

Суми ПДВ за зазначеними податковими накладними позивачем правомірно включені до складу податкового кредиту за період жовтень, листопад 2012 року, лютий - квітень 2013 року та відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб, а також наявності та змісту правових взаємовідносин цих осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт дійсного виконання позивачем та його контрагентом господарської угоди, позивач не мав підстав вважати діяльність зазначеного контрагента протиправною, так як на час дії угоди контрагент позивача був зареєстрований в установленому порядку як платник ПДВ, мав право виписувати та надавати податкові накладні, не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Крім того, до матеріалів справи приєднані судові рішення, що набули законної сили, якими визнані протиправними дії ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічних звірок контрагента позивача ТОВ "Інформсистема", за результатами яких складені акти, та на підставі яких податковий орган виключив з автоматизованої системи податкового обліку показники податкової звітності ТОВ "Інформсистема" за період з 01.01.2011 року по 31.07.2013 року, на податковий орган покладено обов'язок відновити показники податкової звітності контрагента позивача за зазначений період часу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач виконав передбачені чинним податковим законодавством умови щодо підтвердження свого права на податковий кредит та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту по операціям з контрагентом ТОВ «Інформсистема».

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що винесене ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 20.02.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України стягнені на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 487,20 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова