Справа № 872/13797/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокусправа № 808/5581/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року у справі №808/5581/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-Україна" до Запорізької митниці Державної митної служби України про скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року у справі № 808/5581/13-а було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-Україна" (далі - позивач):

- визнано протиправною та скасовано картку відмови від 04.02.2013 № 112030000/2013/00086 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000085/1 від 04.02.2013;

- зобов'язано Запорізьку митницю (правонаступником якої є Запорізька митниця Міндоходів) здійснити митне оформлення вантажу за вантажно-митною декларацією (далі за текстом - ВМД) № 112030000/2013/001919 від 23.01.2013, за ціною контракту.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами контракту UKR 2703/2009 від 02.04.2009 з додатковими угодами від 30.03.2012, 01.06.2012, 13.11.2012, 25.01.2013, укладеного між ТОВ "НЕДЕКС-Україна" та ВАТ "Казанським заводом синтетичного каучуку" позивачем на умовах поставки FCA у відповідності до Інкотермс 2000 придбано рідкий полісульфідний полімер марки НВБ-2, (далі за текстом - товар), у кількості 74 бочки, вагою 18 500 кг..

20.12.2012 до Запорізької митниці подано ВМД № 112030000/2012/023222. 24.12.2012 до Запорізької митниці подано ВМД № 112030000/2012/023606. Відповідно до висновку № 18-1051 від 27.12.2012 досліджень та експертної роботи центрального митного управління лабораторних досліджень державної митної служби України, яким визначено характеристики товару з метою однозначної класифікації, яка повинна міститись в гр. 31 ВМД, синтетичний каучук: тіопласт під назвою: "Рідкий полісульфідний полімер марки НВБ-2" у вигляді рідкого продукту у первинній формі, не модифікований, без додавання розчинників, наповнювачів, вулканізуючи агентів ТУ № 38.50309 -93 використовується для виготовлення паст, що отверджуються при температурі 5-30 гр. С, мастик, та герметиків, слід кодувати .

29.12.2012 відповідачем видано позивачу картку відмови №112030000/2012/00843 у митному оформленні товарів з підстав: код товару по ВМД, заявлений декларантом не відповідає коду товару за УКТЗЕД визначеним за підсумками лабораторних досліджень, ЦМУЛДЕР № 18-1051 від 27.12.2012.

Судом встановлено, що картка відмови № 112030000/2012/00843 від 29.12.2012, що видана по причині зміни коду товару позивачем не оскаржуються.

23.01.2013 позивачем подано до митниці ВМД № 112030000/2013/001919 із зазначенням зміненого коду товару . У графі 43 ВМД №112030000/2013/001919 позивачем зазначено основний (перший) метод визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.58 Митного кодексу України. При поданні вказаної ВМД позивачем надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт UKR 2703/2009 від 02 квітня 2009 з додатковими угодами від 30.03.2012, 01.06.2012, 13.11.2012, 25.01.2013, інвойс № 2703/2009/30 від 12.12.2012, рахунок - проформа № 2703/2009/30 від 10.12.2012, довідка про транспортні витрати № 50 від 17.12.2012, СМР № 861447 від 13.12.2012, сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 13.12.2012, платіжне доручення в іноземній валюті б/н від 11.12.2012, товарна накладна № 00004637 від 13.12.2012, копія митної декларації країни відправлення № 10404054/131212/0011516 від 13.12.2012 та інші документи.

Для підтвердження митної вартості товару 23.01.2013 Запорізькою митницею були витребувані додаткові документи, про що зазначено у електронному повідомленні, направленому на адресу позивача відповідачем. Так, позивачу належало надати митниці: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов'язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); специфікації, прейскуранти (прайс листи) фірми виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація про вартість товару або сировини.

04.02.2013 Запорізькою митницею прийнято рішення № 112030000/2013/000085/1 про коригування митної вартості товарів за третім методом та видано позивачу картку відмови № 112030000/2013/00086 у митному оформленні товару за поданою ВМД.

У зв'язку з незгодою Декларанта з рішенням про коригування заявленої митної вартості, на підставі ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, спірний товар був випущений Митницею у вільний обіг за зверненням Декларанта, який шляхом надання фінансових гарантій забезпечив сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною Митницею.

Позивач вважає, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості № 112030000/2013/000085/1 від 04.02.2013 є протиправним, безпідставним і необґрунтованим, та таким, що прийняте без дотримання основних принципів митного регулювання, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав.

Суд першої інстанції погодився з позицією позивача та дійшов висновку про безпідставність прийняття відповідачем рішення щодо коригування митної вартості товару із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Позивачем, як зазначив суд першої інстанції, було подано митниці повний пакет документів, необхідний для визначення митної вартості товару за основним методом.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом позивача були надані відповідачу для митного оформлення товару документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які містили розбіжності.

Так, згідно контракту № UKR 2703/2009 від 02.04.2009 сторонами угоди є TOB "НЕДЕКС-Україна" та ОАО «Казанский завод синтетического каучука», але в п.3 вищезазначенного контракту йде посилання на фірму «Yasar Kimya ve Kaucuk San Tic A.S.», яка не є стороною зовнішньоекономічної операції. Окрім цього, підпис уповноваженої особи в товарній накладній ТОРГ-12 №00004637 від 13.12.12 відрізнявся від підпису тієї самої особи у контракті № UKR2703/2009 від 02.04.2009 та додаткових угодах № 19 від 30.03.12, № 20 від 01.06.12, № 23 від 13.11.12., тобто виникли сумніви щодо повноважень особи, якою підписувались зазначені документи.

Згідно частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

В процесі розгляду справи Митницею обґрунтована необхідність витребування від декларанта додаткових документів.

23.01.2013 декларанту електронним шляхом було надіслане електронне повідомлення з переліком додаткових документів, які необхідно подати митниці для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

1. договір ( угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2. рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця ;

3. рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4. виписку з бухгалтерської документації;

5. специфікації, прейскуранти ( прас - листи ) фірми виробника товару;

6. висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація організацій про вартість товару або сировини.

Протягом 10 календарних днів декларантом затребуваних митним органом документів подано не було.

Згідно із ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України - митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

04.02.2013 року, після сплину 10 днів з дня запиту додаткових документів та неподанням декларантом у зазначений термін затребуваних додаткових документів, митницею було винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000085/1.

Згідно цього рішення митну вартість товару митним органом було визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 6,3775 Євро за 1 кг..

У графі 33 Рішення зазначено підстави його прийняття, обґрунтовано неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, чим дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів.

У Рішенні також зазначено, що згідно вимог ч.4 ст.54 МК України проведено процедуру консультації між митним органом та декларантом. Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією. За результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

04.02.2013 року декларант був ознайомлений з даним Рішенням, про що свідчить його підпис на Рішенні.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були наявні причини неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо імпортованих товарів. У зв'язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів, відповідачем було послідовно перейдено до наступних методів визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, оскаржені рішення відповідача та картка відмови, на думку колегії суддів, є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийняті у спосіб та в межах наданих повноважень, і підстави для їх скасування відсутні.

Оскільки, застосовуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дав невірну правову оцінку обставинам у справі та допустив помилкове застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Дежавної митної служби України - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2013 року у справі № 808/5581/13-а - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕДЕКС-Україна" - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак