Справа № 334/143/15-а
Суддя: Нікітенко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.03.2015
Справа № 334/143/15-а
Провадження № 2-а/334/49/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Нікітенко Н.П., при секретарі Сагайдак Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району про визнання дій протиправними та вчинення певних дій

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району як інвалід ІІ групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В 2014 році йому була змінена група інвалідності з третьої групи на другу групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК від 17.06.2014 року та посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорія.

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи мають право на отримання одноразової компенсації у разі встановлення вищої групи інвалідності в розмірі 15 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Виплата громадянам здійснюється за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

26.11.2014 року він звернувся з заявою до відповідача з проханням здійснити перерахунок та виплатити суму недоплаченої одноразової компенсації, в розмірі передбаченому ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням виплачених сум, але листом від 08.12.2014 року у виплаті одноразової компенсації в розмірі 15 мінімальних заробітних плат йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що управлінням у липні 2014 року йому була виплачена одноразова компенсація у розмірі 94,80 гривні, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, щодо відмови у нарахуванні йому, як інваліду 2 групи, різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району здійснити йому нарахування та виплату різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що УПСЗН ЗМР по Ленінському району при виплаті позивачу одноразової компенсації діяло в межах наданих повноважень, в обсягах затверджених кошторисними призначеннями, планом асигнувань та лімітною довідкою на відповідний рік, а також зазначила, що підставою для виконання бюджетної програми по виплаті одноразової компенсації є постанова Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", якою Кабінетом Міністрів України визначені розміри цієї компенсації відповідно до категорії одержувача, та яка була виплачена позивачу, у зв'язку з чим, просить у позові відмовити. Також вважає необґрунтованими доводи позивача щодо бездіяльності управління при здійсненні зазначених виплат.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району.

17.06.2014 року обласною медико-соціальною експертною комісією № 3 Запорізької облдержадміністрації ОСОБА_1 безстроково встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

26.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району з заявою про виплату йому різниці у одноразових компенсаціях, як інваліду ІІ групи, в розмірі 15 мінімальних зарплат на підставі ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом № Д-90-096 від 08.12.2014 року Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району повідомило ОСОБА_1, що Управлінням здійснюються компенсаційні виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в межах своїх повноважень відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України про державний бюджет на відповідний рік, постанов Кабінету Міністрів України.

В липні 2014 року ОСОБА_1 була виплачена одноразова компенсація при зміні групи інвалідності з третьої на другу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 94,80 гривень.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 48 зазначеного Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 року №230/96-ВР, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, інвалідами ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Частиною другою та третьою вказаної статті визначено, що у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Така редакція існує після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI.

Абзацом другим підпункту "е" пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлені розміри виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 28440 тис. карбованців; інвалідам ІIІ групи - 18960 тис. карбованців. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2011 року у справі №2-а-114/07, що залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року, визнано нечинним абзац 2 підпункту "е" пункту 1 постанови №836 Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При розгляді спору судом встановлено, що правовідносини щодо виплати одноразової компенсації особам, які стали інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніж ті, які визначені останнім.

Лише ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про державний бюджет" України на 2014 рік" від 31.07.2014 року було доповнено пунктом 6-7, в якому зазначається, що норми ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного страхування на 2014 рік.

Проте Кабінетом Міністрів України на виконання приписів Закону України "Про Держаний бюджет України на 2014 рік" жодних рішень щодо порядку застосування положень статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не приймалось, розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, не визначався, а тому застосуванню підлягають норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Спростовуючи доводи відповідача щодо правомірності дій управління при здійсненні зазначених виплат, суд зазначає, що механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики, визначено Порядком використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрації, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, зокрема й одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших структур, громадянам, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи.

Враховуючи, що ОСОБА_1, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, яке в свою чергу є органом, покликаним здійснювати функції держави з питань соціального захисту населення на місцях, саме останнє зобов'язано нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при встановленні інвалідності вищої групи у розмірі 15 мінімальних заробітних плат у відповідності до вимог ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати за 2014 рік з вирахуванням сплачених у 2014 році 94,80 гривень.

Таким чином, права позивача слід поновити, визнавши протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 у розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 9, 11, 17, 18, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району про визнання дій протиправними та вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району здійснити нарахування та виплату різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 у розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Нікітенко Н. П.