Справа № 822/729/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/729/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі: позивача представника позивачаОСОБА_3 Лозінського М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Департамент), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ - 110270, 2006 року випуску для його викупу та переоформлення на своє ім'я; продовжити шестимісячний строк, встановлений законодавством для сплати залишкової вартості вказаного автомобіля; зобов'язати відповідача надати довідку - розрахунок для викупу цього автомобіля та зобов'язати його надати дозвіл на викуп вказаного автомобіля після сплати його залишковій вартості.

В обґрунтування позову зазначає, що його дід ОСОБА_5, як інвалід війни першої групи був забезпечений вказаним автомобілем відповідно до рішення Головного управління праці та соціального захисту Хмельницької обласної державної адміністрації у 2006 році.

Вказує на те, що після смерті діда позивач усно звертався до відповідача з клопотаннями надати дозвіл на перереєстрацію автомобіля із сплатою його залишковій вартості.

15.01.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, на що отримав відмову від 20.01.2015 року з посиланням на те, що позивач не був зареєстрований за місцем проживання інваліда, а також пропустив шестимісячний строк для сплати коштів.

На думку позивача, факт постійного проживання за адресою інваліда є беззаперечним, тому відмітка про реєстрацію місця проживання у паспорті не є визначальною обставиною для можливості вирішення питання на його користь.

Вказує на те, що в останні роки життя дід хворів та не міг висловити згоду на реєстрацію за його адресою позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі. У письмових запереченнях позов не визнає, однак зазначає, що за умови надання позивачем доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до Департаменту, останній не буде заперечувати проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до рішення Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької облдержадміністрації у 2006 році ОСОБА_5 як інвалід війни першої групи був забезпечений безоплатно автомобілем ЗАЗ - 110270, 2006 року випуску.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5, що ніким не заперечується.

Листом відповідача №04.03-336 від 20.01.2015 року у відповідь на заяву ОСОБА_3 роз'яснено, що у Департаменту відсутні підстави для надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля на його ім'я.

Як видно з матеріалів справи, відповідач свою відмову мотивував тим, що позивачем був пропущений строк, встановлений для сплати вартості автомобіля, а також те, що на момент смерті діда позивач не був зареєстрований за місцем його проживання.

Суд вважає, що відмова відповідача у задоволенні клопотання позивача є обґрунтованою зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-XII від 21.03.1991 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19 липня 2006 року, передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Таким чином, законодавець, визначаючи однією із умов наявність реєстрації на час смерті інваліда за місцем його проживання, переслідував насамперед мету виключити можливість зловживання правом на перереєстрацію автомобіля.

Судом встановлено, що звернення позивача до Департаменту датоване 15.01.2015 року, тоді як інвалід помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, з моменту смерті ОСОБА_5 пройшов більш ніж один рік, тоді як Порядок забезпечення інвалідів автомобілями передбачає, що сплата вартості автомобіля повинна була бути здійснена протягом шести місяців з дня смерті інваліда.

У той же час ані Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", ані Порядок забезпечення інвалідів автомобілями не регулюють питання щодо можливості викупу, перереєстрації або залишення автомобіля іншому члену сім'ї померлого інваліда, якщо такий не був зареєстрований за місцем його проживання.

Суд також критично оцінює посилання позивача та його представника на ту обставину, що в останні роки життя ОСОБА_5 хворів і тому не міг висловити свою згоду на реєстрацію позивача за його адресою, оскільки сама по собі така обставина не є фактом, що має юридичне значення.

У зв'язку з цим, суд не може зобов'язувати суб'єкта владних повноважень вчиняти дії, які прямо не передбачені вимогами закону.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На думку суду, позовні вимоги є необґрунтованими відповідно до норм законодавства, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2015 року 11.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок