Справа № 826/3237/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2015 року 09:17 № 826/3237/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (відповідач-2)
про визнання дій, бездіяльності та рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-1 або Фонд) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (надалі - відповідач-2 або Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Банку Гончаров С.І.), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 04.07.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 нікчемним;

- визнати нечинним (неправомірним) рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо визнання договору № 43825 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 04.07.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 нікчемним;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. внести інформацію про вкладника ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (, МФО 377777, місцезнаходження: просп. Миру, 56, м. Донецьк, 83050) за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та надати її до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором № 43825 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 04.07.2014 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити Загальний реєстр вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (, МФО 377777, місцезнаходження: просп. Миру, 56, м. Донецьк, 83050) для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого буде внесено інформацію про ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), як вкладника за договором банківського вкладу від 04.07.2014 року № 43825.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 23.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на протиправну бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І., що полягає у невключені ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (надалі - ПАТ «КБ «УФС») за рахунок Фонду, що, в свою чергу, зумовило невключення позивача до Загального реєстру вкладників названого банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Підставою для цього стали незаконні дії відповідача-2 по визнанню договору банківського вкладу (депозиту) «планер» за № 43825, укладеного 04.07.2014 року між ОСОБА_1 і ПАТ «КБ «УФС», нікчемним та безпосередньо рішення щодо визнання такого договору нікчемним, що оформлене листом від 26.12.2014 року № 001/4447.

У судове засідання 23.03.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів заперечували проти позову, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено, що не включивши ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників та Загального реєстру вкладників Фонду кожен з них діяв у межах та на підставі наявних повноважень в останніх повноважень у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 04.07.2014 року № 43825.

Суд у судовому засіданні 23.03.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Відповідно до наявних матеріалів справи, судом встановлено, що 04.07.2014 року між ОСОБА_1 (Вкладником) і ПАТ «КБ «УФС» (Банком), в особі начальника відділу підтримки продажів Департаменту продажів банківського продукту ПАТ «КБ «УФС» Кулагіної Н.Ю., був укладений письмовий договорів банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» за № 43825. За умовами цього Договору Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 05.08.2014 року (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому п. 1.2 цього Договору, а саме - у розмірі 19,75 процентів річних. Згідно п. 1.3 цього Договору датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок у Банку № НОМЕР_2.

На підтвердження факту внесення готівкових коштів на вказаний вкладний (депозитний) рахунок у банку в сумі 190000,00 грн. ОСОБА_1 надав суду копію квитанції від 04.07.2014 року № TR.58123.560.323.

При цьому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.08.2014 року прийнято рішення за № 69 про запровадження з 15.08.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» (, МФО 377777, місцезнаходження: просп. Миру, 5б, м. Донецьк, 83050, Україна). Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на 3 місяці з 15.08.2014 року по 15.11.2014 року включно.

Надалі, постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року № 717 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС».

На виконання даної постанови Національного банку України від 10.11.2014 року № 717 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 13.11.2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку з 13.11.2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Гончарова С.І. строком на один рік з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року включно.

Зі слів позивача він спочатку звернувся до відділення Банку-агента ПАТ «КБ «УФС» - ПАТ «Альфа-банк» - з необхідними документами для отримання виплати коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС». Проте, виплата ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування в ПАТ «Альфа-банк» здійснена не була з причини відсутності інформації про позивача в Загальному реєстрі вкладників ПАТ «КБ «УФС».

У зв'язку з цим, 26.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. із заявою від 26.12.2014 року № 553 про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом у ПАТ «КБ «УФС».

Листом за вих. № 001/4447 від 26.12.2014 року Уповноважена особа Фонду на ліквідацію Банку Гончаров С.І. повідомила позивача про те, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу від 04.07.2014 року № 43825 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

23.01.2015 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_6 звернувся також безпосередньо до Фонду із письмовою заявою, де посилаючись на наявність у нього законного права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок цього Фонду, позивач просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним в ПАТ «КБ «УФС», та повідомити його про включення відомостей про ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників та Загального реєстру вкладників.

Відповіді від Фонду на вказану заяву від 23.01.2015 року та/або виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом у позивач ПАТ «КБ «УФС» не отримав.

Вважаючи такі відмови щодо не включення позивача до Повного переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, безпідставними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджений Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений нормами ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч. 2 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27).

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. 4 ст. 27).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27).

Також, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виключно до повноважень Уповноваженої особа Фонду з дня свого призначення належить, зокрема, складання не пізніше ніж через три дні з дня призначення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (із змінами та доповненнями, надалі - Положення № 14), визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз вказаних судом вище положень законодавства дає підстави дійти до наступних висновків.

Виплата вкладів в силу положень норм Закону здійснюється Фондом не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (1 ст.28 Закону).

Така виплата здійснюється через банки-агенти на підставі відомостей Загального Реєстру (Реєстрі переказів).

Відомості Загального реєстру формуються на підставі переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, який формується та подається до Фонду Уповноваженою особою Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З контексту даних норм права в сукупності вбачається, що Перелік, який складається Уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається Уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом.

Крім того, у відповідності до п. 6 розд. ІІІ Положення № 14 протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Крім того, під час розгляду даної справи судом враховується наступне. Згідно ч. 1 - 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 зазначеного Закону, Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 5 ст. 38 цього Закону).

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Приписами ч. 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, наказом тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «УФС» від 30.10.2014 року № 34 на виконання ч. 2 і 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було вирішено створити комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі Банку. Згідно протоколу засідання комісії щодо визнання нікчемних договорів від 10.11.2014 року члени комісії одностайно проголосували за визнання нікчемними правочинів згідно додатку № 1 «Довідка про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «КБ «УФС» (в тому числі «депозитної угоди № 43825 від 04.07.2014»).

18.11.2014 року за результатами проведеного засідання Виконавчою дирекцією Фонду (виписка з протоколу засідання виконавчої дирекції від 18.11.2014 року № 237/14) вирішено: погодити рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І., яким тимчасово обмежено (заблоковано) виплати по деяким записам у базі даних про вкладників ПАТ «КБ «УФС», що були внесені у період з 01.07.2014 року по 16.07.2014 року, з метою недопущення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; рекомендувати Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. звернутися до правоохоронних органів із заявою про виявлені факти збільшення загальної гарантованої суми, що відбулися з 01.07.2014 року по 16.07.2014 року.

Як наслідок, цього ж дня Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку Гончаровим С.І. був прийнятий наказ за № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», згідно якого визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, що додається (в тому числі договору від 04.07.2014 року № 43825, укладеного з ОСОБА_1).

Відповідно до усних та письмових пояснень представника відповідача-2 (що оформлені у вигляді заперечень проти позову від 20.03.2015 року за № 661/20-03-15), під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого розподілу депозитних рахунків інших клієнтів (вклади у розмірах більше ніж 200 тис. грн.), на яких була розміщена значна сума коштів, загальний розмір якої складав 4 845 196,18 грн.

На думку представника відповідача-2, правочин від 04.07.2014 року, укладений між позивачем і Банком, не має цивільно-правового характеру фінансової операції, оскільки при укладання цього договору банківського вкладу (депозиту) обидві сторони мали певний умисел, а саме: проведення зазначених операцій надавало можливість власнику великого вкладу шляхом його «дроблення» отримати всю суму повністю при ліквідації Банку. Власники грошових вкладів із значними сумами подрібнювали або розподіляли свої вклади на суми до 200 000 гривень і цими подрібненими частками фактично «перекидали» кошти на рахунки інших довірених фізичних осіб. Після такої «фінансової операції» особа, на рахунок якої надходила ця грошова сума, фактично «набувала гарантоване право» отримати ці кошти від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Внаслідок таких дій власник значного депозиту отримав значну перевагу перед іншими кредиторами Банку, що є порушенням норм ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є додатковою підставою для визначення нікчемності правочинів. Зокрема, внаслідок таких фінансових операцій штучно створено ситуацію, за якою у держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникає зобов'язання відшкодовувати депозит за рахунок бюджетних коштів у розмірі, який в дійсності перевищує обмежену суму розміром 200 000 гривень.

На підтвердження вищевикладеного, відповідач-2 надав суду до матеріалів справи довідку про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «КБ «УФС» станом на 12.03.2015 року, з якої вбачається, що 04.07.2014 року впродовж всього дня ПАТ «КБ «УФС» реєструвалось перерахування грошових коштів з рахунків клієнтів, сума яких перевищувала 200 000,00 грн., на рахунки інших фізичних осіб, відкритих за депозитними угодами, в т.ч. ОСОБА_1 за договором від 04.07.2014 року № 43825.

При цьому, суд зважає на те, що у відповідності до пп. 8 п. 1 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 року № 328 щодо діяльності банків, перелік яких наведено в додатку до цієї постанови, до якого зокрема входить ПАТ «КБ «УФС», запроваджено такі заходи, зокрема, як те, що банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в національній валюті з поточних (у т.ч. карткових) та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 150 000 грн. на добу на одного клієнта.

Крім того, як вбачається з листа слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, копія якого наявна у матеріалах справи, 16.12.2014 року за заявою Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончарова С.І. до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0017478 внесені відомості про порушення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство). Наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку Гончаровим С.І. було обґрунтовано визнано договір банківського вкладу (депозиту) від 04.07.2014 року № 43825 нікчемним, а тому відповідно про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача-2.

Також, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про факт оскарження дій Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Гончаров С.І., а також скасування наказу останньої від 18.11.2014 року №6, на підставі яких правочин (договір), укладений між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», визнано недійсним.

Враховуючи попередньо зроблені висновки та той факт, що в даному випадку у переданому Уповноваженою особою Фонду Гончаровим С.І. Переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС» інформація про позивача була відсутня, а додаткова інформація про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не подавалася, то, відповідно, дані про позивача не могли бути враховані відповідачем-1 при складанні Загального реєстру вкладників цього Банку.

Таким чином, суд приходить також до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача до відповідача-1.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок