Справа № 286/24/15-а
Суддя: Смиковська Л. О.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/24/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі

судді Смиковської Л.О.

за участю секретаря Деменчук О.Г.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Примак Н.І.

представників третьої особи Тиченок Н.М.

Невмержицької О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцької районної ради, третя особа - Овруцька центральна районна лікарня про визнання рішення незаконним ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду та просить визнати незаконним рішення сесії Овруцької районної ради №551 від 04 грудня 2014 року щодо внесення змін до договору оренди, а саме п.10.1 про вирішення зміни кінцевої дати закінчення оренди з 01.01.2016 року на 31.03.2015 року. Мотивуючи тим, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди приміщення №16, який було укладено на певний термін. Даний договір неодоразово пролонгувався. Рішенням сесії Овруцької районної ради №479 від 14.05.2014 року внесено зміни до договору оренди, а саме п.10.1 та вирішено продовжити дію договору до 01.01.2016 року, що було затверджено розпорядженням голови районної ради № 68А-Г від 03.11.2014 року. На виконання листа головного лікаря Овруцької ЦРЛ для продовження дії договору ним було проведено звіт про експертну оцінку об'єкта оренди та було підписано зміни до договору. Рішенням сесії Овруцької районної ради №551 від 04.12.2014 року внесено зміни до договору оренди, а саме п.10.1 та вирішено змінити кінцеву дату закінчення оренди з 01.01.2016 року на 31.03.2015 року. Дане рішення він вважає незаконним, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити, надав суду додаткові пояснення щодо предмету позову.

Представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. При цьому пояснив, що районна рада діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

Представники третьої особи позов не визнали та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства - захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень та того, що право звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом мають усі особи, які вважають, що порушено їх права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, як це передбачено ст. 104 КАС України.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування актів в судовому порядку є невідповідність оскаржуваного акта законодавству, порушення цим актом прав та інтересів позивача у справі.

Встановлено, що позивач на підставі договору оренди №16 від 01.05.2007 року (а.с.8-10, 39-47) орендує нежитлове приміщення загальною площею 18,6 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 для розміщення аптечного кіоску.

На підставі розпорядження голови районної ради №68 А-Г від 03.11.2014 року Про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селища, міста району, внесено зміни до договору оренди (а.с.47), а саме щодо строку дії договору та п.10.1 викладено в наступній редакції: «Цей договір діє з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, включно).

Рішенням сесії Овруцької районної ради №551 від 04.12.2014 року (а.с.48) внесено зміни до договору оренди, а саме п.10.1 та вирішено змінити кінцеву дату закінчення оренди з 01.01.2016 року на 31.03.2015 року.

Пунктом 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що державну політику в сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Республіки Крим - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 60 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти тощо належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, які згідно зі ст. 143 Конституції України безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Як передбачено ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначені органи від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Пунктом 31 ст. 26 цього ж Закону передбачено, що представницькі органи місцевого самоврядування - сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади.

Оскільки від імені і в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, учасниками правовідносин оренди комунальної власності можуть виступати ради, а також уповноважені ними органи за умови, що даний орган має статус юридичної особи і що відповідні повноваження передбачені нормативним актом, який регулює діяльність цього органу.

Законодавством установлено виключний перелік майна, яке може бути об'єктом оренди (стаття 4 Закону «Про оренду державного та комунального майна»), а частиною другою цієї статті визначено, які об'єкти не можна передавати в оренду.

Залежно від об'єкта оренди визначається орган, якому надано право бути орендодавцем державного та комунального майна (стаття 5 закону).

На підставі частини першої статті 317 ЦК власнику належить право володіння, користування та розпорядження майном. В інтересах держави право власності здійснюють відповідні органи державної влади (частина друга статті 326 ЦК). Отже, укладання договору оренди є можливим лише за згодою органу, уповноваженого управляти майном.

Відповідно до статті 12 цього Закону «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Згідно ст.17 Закону «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Як вбачається із договору оренди даний договір було укладено на один рік, але щороку він пролонговувався на новий строк.

Згідно п.10.2 договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

В п.10.3 - зазначається, що за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

У ст. 291 ГК України та ст.26 Закону «Про оренду державного та комунального майна» зазначається, що одностороння відмова від договору оренди не допускається.

У відповідності до ст.291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтями 783 та 784 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав розірвання договору найму на вимогу наймодавця та наймача.

Стаття 188 ГК України передбачає порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема:

1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Тобто відповідач, про свій намір припинити достроково дію договору оренди повинен був попередити позивача у визначений законодавством та договором оренди порядок. У випадку відмови позивача - мав право звернутися до суду.

Дотримання зазначених вимог законодавства відповідачем, в данному судовому засіданні не встановлено.

Посилання представника відповідача на те, що даних строків не дотримались бо засідання ради відбуваються раз у квартал є необгрунтованим.

У рішенні Овруцької районної ради №479 від 14.05.2014 року зазначено, що районна рада здійснює управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району згідно додатку №1. До данного додатку включені в тому числі майнові комплекси, будівлі, споруди Овруцької Центральної районної лікарні АДРЕСА_1.

Пунктом 7 Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищи, міста району, затвердженого рішенням Овруцької районної ради №479 від 14.05.2014 року голова районної ради за дорученням ради приймає рішення про передачу в оренду окремо визначеного майна (крім цілісних майнових комплексів) комунальних підприємств (структурних підрозділів підприємств), установ, організацій згідно з пропозиціями робочої групи з питань використання майна районної ради; погоджує договори оренди нерухомого майна незалежно від загальної площі та іншого індивідуально визначеного майна згідно з рекомендацією робочої групи з питань використання майна районної ради.

У відповідності до ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради, в тому числі, вирішує інші питання, доручені йому радою.

Голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Як вбачається із змін від 04.11.2014 року до договору оренди вони відбулися у відповідності до розпорядження голови ради та їм затверджені.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що прийняттю даних змін передувала експертна оцінка об'єкту оренди, яку на виконання п.5 Положення про оренду нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району та листа головного лікаря від 24.10.14 р. (а.с.4) і здійснив позивач (а.с.49).

Таким чином, видаючи розпорядження та затверджуючи на його підставі зміни до спірного договору оренди, голова районної ради діяв у межах законодавства та наданих йому повноважень.

В силу ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.5 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначається: «… що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Таким чином, припиняючи дію розпорядження голови районної ради №68 від 03.11.2014 року та змінюючи термін дії договору оренди, Овруцька районна рада своїм рішенням за №551 від 04.12.2014 року, в даній частині, порушила вищевказаний принцип.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В данному судовому засіданні представник відповідача не довів правомірність рішення Овруцької районної ради №551 від 04.12.2014 року в частині внесення змін до договору оренди №16 від 01.05.2007 року, а саме зміни кінцевої дати закінчення оренди з 01.01.2016 року на 31.03.2015 року, включно. Як наслідок цього - рішення в даній частині є протиправним.

Відповідно до ст 2 КАС України завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

В ч. 8 ст. 171 КАС України зазначено, що суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Зважаючи на викладене, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.1 ч.1 ст.247, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 6-12, 69, 71, 158-163, 171, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Овруцької районної ради №551 від 04.12.2014 року в частині внесення змін до договору оренди №16 від 01.05.2007 року, а саме зміни кінцевої дати закінчення оренди з 01.01.2016 року на 31.03.2015 року, включно.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у сумі 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська