Справа № 808/7405/14
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року 10год.30хв.Справа № 808/7405/14 ДО/808/735/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Дуляницької С.М, суддів Каракуші С.М., Сіпаки А.В., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача: представник Завгородній В.І.

третьої особи: представник Ясинський А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,

про визнання протиправними і скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - МВС України, відповідач). З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.115-120) позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ № 1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-190149), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ та наказ МВС України №879 від 11.08.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-190149), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. З моменту прийняття позивача на службу та по дату звільнення ніяких дій, що дискредитують звання працівника міліції позивач не скоював. Наказ № 879 від 11.08.2014 року виданий на підставі висновку за матеріалами службового розслідування від 11.08.2014 року, яке було проведене згідно наказу № 807 від 11.08.2014 року, тобто, в один день з призначенням службового розслідування, його проведенням та складанням висновків, що викликає сумнів в частині самого факту проведення будь-якого розслідування. В наказі № 879 від 11.08.2014 також не вказано, що саме скоїв позивач, дати та часу протиправного вчинку у вказаних наказах не відображено. Вважає, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування. Позивачу не було відомо про призначення та проведення службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування позивач не ознайомлений, пояснень в ході службового розслідування позивач не надавав, з висновками не ознайомлений. Вважає, що оскаржувані накази підлягають скасуванню. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечує, зазначає, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак, статті 12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні особи за п.66 (дискредитацією) Положення не застосовуються. Підставою для видання наказу № 1667 о/с від 26.08.2014 є наказ від 11.08.2014 № 879, в якому були встановлені факти безвідповідального ставлення працівників Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області (в тому числі і позивача) до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни. Висновком службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про міліцію", міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок та виявляти, запобігати і припиняти адміністративні та кримінальні правопорушення. Керівництвом міськвідділу у період окупації м.Красний Лиман з 12 квітня по 7 липня 2014 року була організована співпраця осіб рядового і начальницького складу із незаконними збройними формуваннями ДНР, що виразилось у їх незаконних вказівках та діях протягом всього періоду окупації Краснолиманського району Донецької області. Інша частина особового складу міськвідділу у зв'язку з активними діями представників ДНР взагалі самоусунулася від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Краснолиманського району. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. Відповідно до ч.5 ст. 25 Закону України "Про міліцію", службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. З урахуванням допущених позивачем порушень вимог Закону України "Про міліцію", Присяги співробітника органів внутрішніх справи України і було прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що оскаржувані накази прийняті на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством. Краснолиманський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області не припускався порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №339 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів Краснолиманського міськвідділу (а.с.10).

Наказом МВС України від 11.08.2014 за №807 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області (а.с.125-160).

З зазначеного висновку вбачається, під час проведення службового розслідування виявлено, що дільничний інспектор міліції СДІМ Краснолиманського МВ лейтенант міліції ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (пункт 43 Висновку, а.с.153).

11.08.2014 МВС України було складено наказ від №879 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" (а.с.161-182). Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу від 26.08.2014 № 1667 о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.183).

Вважаючи протиправними наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Відповідно до п.66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Як зазначено в наказі від 11.08.2014 №879, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ здійснено на підставі ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України "Про міліцію" у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 ст. 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ; мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до положень ст.1 Дисциплінарного статуту поняттям службова дисципліна охоплюється дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни визнається дисциплінарним проступком.

Аналізуючи викладене, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка порушила службову дисципліну та скоїла дисциплінарний проступок.

Разом з тим, наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014, затверджений Міністром внутрішніх справ України (далі - Висновок службового розслідування). Зміст Висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, викладений раніше.

Суд звертає увагу, що наказ про призначення та проведення службового розслідування № 807, Висновок службового розслідування, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 879 складені та винесені в один день 11.08.2014.

Суд критично оцінює можливість призначення, проведення службового розслідування, складання Висновку службового розслідування та вирішення питання про звільнення особи за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом досліджено Висновок службового розслідування.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у Висновку службового розслідування стосовно скоєння позивачем вчинків, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ.

Разом з тим, ухвалою про відкриття провадження у цій справі від 03.11.2014 (отримана відповідачем 10.11.2014 (а.с.25)) суд витребував у відповідача такі докази, зокрема, матеріали проведення службового розслідування стосовно позивача, проте, суду ці докази не надані.

25.11.2014 до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування матеріалів службового розслідування, проведеного за фактами неправомірних дій окремих працівників Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області від Генеральної прокуратури України.

При цьому, в обґрунтування клопотання зазначив про направлення вказаних матеріалів на адресу Генеральної прокуратури України 23.10.2014 супровідним листом за вих.№22745/АВ (а.с.33-34).

Ухвалами суду від 23.12.2014 (а.с.97), 10.02.2015 (а.с.188) докази витребувано від Генеральної прокуратури України, Прокуратури Донецької області.

Від Генеральної прокуратури України 13.01.2015 на адресу суду надійшла відповідь, якою повідомлено, що Міністерство внутрішніх справ України надсилало до Генеральної прокуратури України лише копію висновку та матеріалів службової перевірки, а не їх оригінали.

З наведеного вбачається, що протягом періоду часу з 10.11.2014, тобто з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою у відповідача вперше судом були витребувані докази на підтвердження скоєння позивачем вчинку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з органів внутрішніх справ, до дати розгляду справи такі докази без поважних причин не були надані суду.

З вищевикладеного вбачається, що судом вживались всі необхідні і достатні заходи для забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

В судовому засіданні 26.03.2015 представник відповідача надав копію пояснень ОСОБА_1 від 06.08.2014 (а.с.214-215). З вказаних пояснень вбачається, що 12.04.2014 позивач знаходився на території, яку обслуговує, оскільки в нього був приймальний день. Близько 9 год. йому подзвонили з Красного Лиману та об'явили тривогу. Після прибуття в міськвідділ позивачу видали табельну зброю. Близько десятої години був даний наказ здати табельну зброю та вирушати на закріплені території. Про захоплення міськвідділу позивач дізнався з соціальних мереж та працівників ввечері. За період з 12.04.2014 по день дачі пояснень позивач не перебував ні на лікарняному, ні у відпустці, заступав в слідчо-оперативні групи, виконував посадові обв'язки. В Краснолиманський міськвідділ позивач приїжджав в понеділок та четвер, де бачив людей в камуфляжній формі без розпізнавальних знаків. Хто це був, позивач не знає. Про спільні патрулювання позивачу не відомо.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки проведеного службового розслідування, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідження обґрунтованості цих висновків.

Як підставу для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем вказано, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі.

З Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затв. Наказом МВС від 11.11.2010 №550, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2010 р. за № 1219/18514 не вбачається, що позивач в силу виконуваних ним функцій мав доступ до анкетних даних працівників міліції.

Згідно п. 13 вказаного Положення, дільничний інспектор міліції ставить на профілактичний облік та у межах своєї компетенції проводить профілактичну роботу з особами таких категорій: звільненими з місць позбавлення волі, які відбували покарання за умисний злочин і в яких судимість не знято або не погашено у встановленому законом порядку; засудженими за вчинення злочинів, виконання вироку щодо яких не пов'язано із позбавленням волі; особами, яким було винесено офіційне застереження про неприпустимість учинення насильства в сім'ї; особами, які страждають на тяжкі психічні розлади і перебувають на спеціальному обліку в закладах охорони здоров'я.

Відомості на осіб, які беруться на профілактичний облік заносяться до журналу реєстрації підоблікових осіб. Відомості про осіб, щодо яких здійснюється профілактична робота дільничними інспекторами міліції, заносяться до інтегрованих інформаційно-пошукових систем органів внутрішніх справ. У дільничного інспектора міліції в електронному вигляді зберігаються відомості на підоблікових осіб, які проживають на території адміністративної дільниці.

Тобто, вказаним Положенням визначено конкретні категорії осіб, які ставляться на профілактичний облік та відомості про яких зберігаються у дільничного інспектора міліції. Однак, вказане не свідчить про те, що позивач мав доступ до анкетних даних усіх громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі або надавав ополченцями ДНР відомості, які позивачу були відомі в силу виконання службових обов'язків.

Щодо твердження відповідачів про те, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, суд зазначає таке.

У висновку службового розслідування зазначено, що у ході перевірки Краснолиманського МВ (з обслуговування міста Красний Лиман та Краснолиманського району) ГУМВС України в Донецькій області установлено, що 12.04.2014 адміністративна будівля міськвідділу озброєними представниками самопроголошеної ДНР захоплювалася на декілька годин, останні того ж дня увірвалися в приміщення міськвідділу та, залишивши його, перебували в приміщенні готелю "Зоря" та міського виконавчого комітету в період часу до 05.06.2014 (стор. 9 висновку, а.с.133).

В той же час з письмових пояснень позивача (а.с.214-215) вбачається, що 12.04.2014 позивач знаходився на території, яку обслуговує, оскільки в нього був приймальний день. Близько 9 год. йому подзвонили з Красного Лиману та об'явили тривогу. Після прибуття в міськвідділ позивачу видали табельну зброю. Близько десятої години був даний наказ здати табельну зброю та вирушати на закріплені території. Про захоплення відділу міліції позивач дізнався з соціальних мереж. В подальшому, позивач прибував до м.Красний Лиман лише по понеділках та четвергах.

Доказів щодо співпраці позивача 12.04.2014 або в інші дні з ополченцями ДНР, надання їм допомоги, в тому числі і службової інформації, відповідачі до матеріалів справи не надали.

Відповідачем не надано пояснень та відповідних доказів, які б підтверджували яку саме службову інформацію та анкетні дані працівників міліції та громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі, позивач надав ополченцями так званої "ДНР", коли така інформація була передана, в чому проявилася співпраця позивача з ополченцями так званої "ДНР".

Отже, викладена у Висновку службового розслідування інформація щодо скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак висновок щодо наявності підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення є необґрунтованим.

Крім вищевикладеного, суд зазначає наступне.

Пунктами 63-67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Згідно п. 2 Положення позивач, перебуваючи у спеціальному званні лейтенанта міліції, відноситься до осіб середнього начальницького складу.

Відповідно до пп."є" п.64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, за порушення дисципліни.

Відповідно пункту 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу та не є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а отже така підстава для звільнення не може бути застосована в порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи висновок суду про відсутність підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, суд вважає, що оскаржувані накази в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України, присуджуються на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині притягнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-190149), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-190149), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір в сумі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М.Дуляницька

Судді С.М.Каракуша

А.В.Сіпака