Справа № 826/3487/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2015 року № 826/3487/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬБЕДО» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬБЕДО» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві з залишення заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 , (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року) без розгляду;

- зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві розглянути заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 , (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем всупереч імперативних приписів ст. 86 Податкового кодексу України безпідставно залишено заперечення на висновки акту, - без розгляду.

Відповідач у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Письмових пояснень чи заперечень щодо заявлених ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬБЕДО» позовних вимог у справі до суду не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, 19.01.2015 року наказом в.о. начальника державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві № 81 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬБЕДО» з питань з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами за серпень 2014 року та з контрагентами ТОВ «Компанія «Діоніс-Груп» (), ТОВ «Стиль-Медіа», () та ТОВ «Про Сервіс», (код ЄДРПОУ 3315361 1) за вересень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки, 29.01.2015 року головним державним ревізором, Бойко О.С. складено акт №44/26-57-22-04-10/39046262 (надалі - акт перевірки).

06.02.2015 року позивачем через засоби поштового зв'язку подано заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/3904626.

13.02.2015 року відповідачем, листом № 2097/10/26-57-22-04-21 від 13.02.2015 року заперечення, залишено без розгляду у зв'язку з порушенням позивачем строків подання заперечень до акту.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо залишення без розгляду заперечень на акт перевірка, з огляду про що звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Завданням адміністративного суду у межах спірних правовідносин є перевірка правомірності (легальності) дій відповідача за наслідками розгляду звернення декларанта про повернення надміру сплачених митних платежів, з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

В межах судового розгляду справи підтверджено, що акт перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 отримано повноважним представником позивача - 02.02.2015р. (про що також йдеться і у листі відповідача № 2097/10/26-57-22-04-21 від 13.02.2015р.).

Згідно з вимогами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право, зокрема, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

Матеріалами справи встановлено, що заперечення від 04.02.2015р. вих. №04/15-1 на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/3904626 позивачем скеровані на адресу відповідача засобами поштового зв'язку - 06.02.2015р., що підтверджується копією фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 06.02.2015р. №9496 час 16:36:20, копією опису вкладення у цінний лист №758 від 06.02.2015р. та копією зворотнього рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.02.2015р.

Так, з вище перелічених доказів, згідно штемпеля відділу поштового зв'язку вбачається, що цінний лист №758, який містив заперечення від 04.02.2015р. вих. №04/15-1 на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/3904626 був скерований на адресу відповідача - Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві - 06.02.2015р.

Разом з тим, встановлено, що отримані заперечення від 04.02.2015р. вих. №04/15-1 представником Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві за довіреністю - 09.02.2015р., про що міститься відповідний підпис на зворотньому рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення№758.

Зважаючи вищенаведене, доводи відповідача, викладені у листі № 2097/10/26-57-22-04-21 від 13.02.2015 року, проте, що «згідно відміткою пошти, заперечення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬБЕДО» стосовно висновків акту перевірки від 29.01.2015р. №44/26-57-22-04-10/39046262 направлено до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві 10.02.2015р.» спростовані належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах судової справи.

Відтак, судом у межах розгляду даної справи, встановлено, що позивачем дотримано визначений ст.86 ПК України строк для подання заперечень на акт перевірки, а відтак залишення заперечення від 04.02.2015р. вих. №04/15-1 на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/3904626 без розгляду, з підстав пропущення строку їх подання є безпідставним та таким, що суперечить імперативним приписам податкового законодавства.

При цьому, як вбачається зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги той факт, що оскільки, згідно ст. 86.7 ПКУ, рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності), суд вважає за доцільне зазначити, що дії щодо залишення заперечень на акт перевірки без розгляду відповідають критерію юридичної значимості, а отже можуть бути оскаржені до суду та за наслідками розгляду та вирішення справи по суті, можуть бути визнані протиправними.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що оскільки в ході судового розгляду справи суд дійшов до висновку проте, що дії відповідача про залишення заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року) без розгляду є протиправними, вбачаються правові підстави для зобов'язання відповідача розглянути заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність оспорюваних дій.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві з залишення заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року) без розгляду.

Зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві розглянути заперечення на висновки, факти і данні, викладені в акті перевірки № 44/26-57-22-04-10/39046262 (вих. № 04/15-1 від 04.02.2015 року).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур