Справа № 2а-102/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 березня 2015 року м. Київ В/800/1670/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

Кочана В.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 у справі за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати пенсію на пільгових умовах,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернувся із даним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача, зобов'язати його нарахувати позивачу пенсію на пільгових умовах.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 11 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2012 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 11 травня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року.

У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2012 року ОСОБА_6 просить поновити пропущений з поважних причин строк подання цієї заяви, а також посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень при вирішенні спорів щодо призначення пенсії на пільгових умовах.

Так, заявник наголошує на тому, що при ухваленні судом касаційної інстанції оскаржуваного судового рішення від 30 листопада 2012 року було по-іншому застосовано положення ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зокрема, заявник вказує на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року у справі №К/9991/52195/12, в якій суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими аналогічні позовні вимоги було задоволено.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 і додані до неї матеріали, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що у даному випадку наявні підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду можуть бути виключно:

неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення з боку України міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як вбачається з тексту ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2012 року, про перегляд якої просить заявник, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою, суд касаційної інстанції фактично погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності відмови органом Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Підставною для такої відмови зазначено те, що позивач працював на посаді коваля на молотах і пресах в цеху по ремонту металургійного обладнання, але цей цех відноситься до допоміжного виробництва, а тому позивач не був безпосередньо зайнятий у виробництві чорних та кольорових металів.

Разом з тим, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, на яку посилається заявник як на підставу перегляду справи з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, аналогічні позовні вимоги було задоволено.

При цьому суд касаційної інстанції у зазначених рішеннях на підставі застосування одних й тих самих норм матеріального права, а саме ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дійшов протилежних висновків.

Крім того, заявником було подано заяву про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень, в якій зазначено, що він проживав в зоні проведення АТО, а тому вимушений був переїхати до іншої області. Також заявник вказує на те, що тривалий час чекав розгляду судом касаційної інстанції аналогічної справи свого товариша, який разом із ним працював ковалем в тому ж самому цеху і позов якого суди задовольнили.

У зв'язку з наведеним колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне поновити пропущений строк подання даної заяви про перегляд судових рішень і допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати пенсію на пільгових умовах, оскільки наявні підстави, передбачені пунктом 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_6 строк подання заяви про перегляд судових рішень.

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в м. Алчевську Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати пенсію на пільгових умовах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка

В.М. Кочан

Ю.К. Черпак