Справа № 520/10501/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31 березня 2015 року м. Київ К/800/14539/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року позов задоволено: зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку починаючи з моменту звернення, підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком із розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та проводити щорічні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції, а позов задоволено частково: зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнодильській АЕС, з 13 травня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Апеляційним судом встановлено, що позивач 13 травня 2014 року звернувся до УПФУ у Київському районі м. Одеси із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, до якої додав: військовий квиток серії НОМЕР_1 , посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії (серії НОМЕР_2 ), довідку військової частини НОМЕР_3 від 14 лютого 1998 року № 11, довідку військової частини НОМЕР_4 від 8 квітня 1993 року № 86, витяг з особової справи військової частини НОМЕР_4 від 3 травня 1988 року № 84, витяг з особової справи військової частини НОМЕР_4 від 3 червня 1988 року № 107.

Випискою з особистої справи від 3 травня 1988 року № 84 підтверджується, що прапорщик ОСОБА_1 вирушив у службове відрядження на Чорнобильську АЕС для обслуговування абонентського кабелю строком на 30 діб. А випискою № 107 від 3 червня 1988 року підтверджується прибуття з службового відрядження з Чорнобильської АЕС.

Також факт знаходження у відрядженні підтверджується довідками з Міністерства оборони України № 11 від 14 лютого 1998 року, № 86 від 8 квітня 1993 року, відмітками про прибуття та вибуття у пункт призначення - в/ч НОМЕР_5 , архівними витягами із зазначених наказів, виданих Галузевим державним архівом Служби безпеки України від 17 квітня 2014 року № 24/5-1307.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював у 1988 році в зоні відчуження, що підтверджується наданими первинними документами.

Разом з тим, щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача встановити надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та проводити щорічні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, апеляційний суд встановив, що доказів звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров`ю не надано.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, посилаючись на те, що позивачем не було надано документів, які можуть підтвердити періоди його перебування в зоні відчуження, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак