Справа № 2а-3817/10/1970
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 57313/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року за заявою Державної судової адміністрації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Тернопільської області про зобов'язання нарахувати і виплатити кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року, залишеною без мін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, позов задоволено: зобов'язано Міністерство фінансів України виділити і списати кошти в сумі 191019,75 грн. на рахунок Державного казначейства України для виплати ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати; зобов'язано Державне казначейство України перерахувати на рахунок Державної судової адміністрації України кошти в сумі 191019,75 грн. для виплати ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати; зобов'язано Державну судову адміністрацію України перерахувати на рахунок Апеляційного суду Тернопільської області кошти в сумі 191019,75 грн. для виплати ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати; зобов'язано Апеляційний суд Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в сумі 191019,75 грн. з утриманням прибуткового податку та всіх інших обов'язкових платежів.

06 червня 2011 року Державна судова адміністрація України подала до Тернопільського окружного адміністративного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеної вище постанови цього суду, в якій просила скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог заяви зазначає, що постановою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та скасування актів про визнання незаконними та скасування постанов Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суддів», від 21.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865», постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», від 31.12.2005 року № 1310 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів».

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року заяву залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що у поданій Державною судовою адміністрацією України заяві не вказано підстав для провадження за нововиявленими обставинами, передбачених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а обставини, зазначені в заяві, на думку суду, такими не є. Крім того, заявник як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 року, однак заяву подав лише 06.06.2011 року і не обґрунтував причин пропуску місячного строку подання даної заяви, передбаченого ст. 247 Кодексу адміністративного судочинства України. За таких обставин суд, проаналізувавши заяву і матеріали справи, дійшов висновку, що підстав для скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2010 року немає.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив заявник, вважає її незаконною та постановленою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає ті ж підстави, що і на обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При прийнятті постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року визнано незаконними: постанову Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, постанову Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865» в частині доповнення пунктом 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2009 року зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва залишена без змін і з цього дня набрала законної сили.

Тому, на думку судів першої та апеляційної інстанцій, з моменту втрати чинності п. 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яке мало місце 19 серпня 2009 року, підлягала застосовуванню постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 в первісній редакції, в зв'язку з чим розмір посадового окладу позивача повинен був визначатись, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, діючого на день проведення виплат, а не з розміру мінімальної заробітної плати в 332 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, треті особи - Верховний суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів, задоволено касаційну скаргу Кабінету Міністрів України: скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Додатково колегія суддів враховує, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Держави Україна, Кабінету Міністрів України, треті особи - Державне казначейство України, Державна судова адміністрація України, про визнання протиправною бездіяльність та окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 р. № 1310 та визнано протиправним і скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці суддів».

Однак постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2011 року було задоволено заяву Державної судової адміністрації України про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовано зазначену постанову Печерського районного суду міста Києва в частині визнання протиправним та скасування пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині відмовлено.

А ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2012 року вказану постанову було залишено без змін і відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2011 року набрала законної сили.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим і не бере до уваги висновок суду першої інстанції про те, що Державна судова адміністрація України пропустила місячний строк подання даної заяви, передбачений ст. 247 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 247 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на день подання заяви) заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Як вбачається із зазначеної вище постанови Вищого адміністративного суду України від 13.04.2011 року, Державна судова адміністрація України не була стороною чи третьою особою у цій справі, відповідно заявнику не було відомо про дану постанову в день її прийняття і копія вказаної постанови йому не направлялась.

Таким чином, перебіг місячного строку звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року розпочався для Державної судової адміністрації України з дня, коли заявник дізнався про існування зазначеної постанови Вищого адміністративного суду України, а не з моменту її прийняття, тому, на думку колегії суддів, даний строк заявником не пропущено.

Враховуючи наведені вище обставин та положення правових норм, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року у даній справі і прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати.

Разом з тим, на думку колегії суддів, не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги про скасування ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, оскільки цю вимогу не належить розглядати в межах даного провадження.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 6 ч. 1 ст. 199, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 253, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року у справі № 2н-9/11/1970 скасувати і прийняти постанову, якою заяву Державної судової адміністрації України задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року у справі № 2а-3817/10/1970 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Тернопільської області про зобов'язання нарахувати і виплатити кошти - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький