Справа № 2а-8916/10/1370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015р. м. Київ К/800/55821/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач)
Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львава Головного управління Міндоходів у Львівській області

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012 року

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року

у справі №2а-8916/10/1370

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндохолів у Львівській області

до ОСОБА_4

про стягнення податку з власників транспортних засобів,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндохолів у Львівській області звернулася із позовом до ОСОБА_4 про стягнення податку з власників транспортних засобів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року, яка набрала законної сили 08.07.2011 року, позов задоволено.

07.11.2012 року позивач звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання. Заяву обґрунтував тим, що ним пропущено строк у зв'язку із змінами внесеними до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», якими було зменшено строк пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012 року, яку ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року залишено без змін, в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву.

Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить взяти до уваги заперечення, відмовити у задоволені заяви ДПІ та залишити оскарженні рішення судів без змін.

З огляду на наявність підстав, передбачених статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядалася у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила, що приймаючи рішення щодо відмови у задоволенні заяви ДПІ, суди попередніх інстанції виходили з того, що наведенні позивачем причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, оскільки залежали від волі стягувача.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Постанова суду першої інстанції від 20 квітня 2011 року, якою задоволено позов ДПІ, набрала законної сили 08.07.2011 року.

09 березня 2011 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження». Так, Законом України від 04.11.2010 р. № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» зменшено строк пред'явлення до виконання судових документів, зокрема виконавчих листів, виданих адміністративними судами, з трьох років до одного.

Тобто постанова суду першої інстанції у цій справі була прийнята та набрала законної сили вже після набрання чинності положень відповідного Закону.

Позивач звернувся із заявою про видачу виконавчого листа по справі 22.10.2012 року, на підставі якої судом першої інстанції було видано виконавчий лист №2а-8916/2012 від 26.10.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

За змістом частин 1-2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Стаття 19 вказаного Закону встановлює, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом.

Строк пред'явлення виконавчих документів до виконання передбачений ст. 22 Закону, яка встановлює, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (п.1 ч.2 ст.22 Закону).

У виконавчому документі, який виданий судом першої інстанції по даній справі, встановлено строк пред'явлення його до виконання до 08.07.2012 року.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 161 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Тож причини пропуску строку мають бути поважними, проте суди попередніх інстанцій не знайшли таких підстав під час вирішення заяви позивача.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновки судів та встановлених обставин справи.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволені заяви ДПІ є правильними.

З урахуванням викладеного судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львава Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року у справі №2а-8916/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук