Справа № 818/3320/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 р.Справа № 818/3320/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015р. по справі №818/3320/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром", звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 року №2/59303.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Так, підставою для зменшення позивачу розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугував висновок контролюючого органу про те, що позивачем до скарги на постачальника товару не додано документів, які підтверджують здійснення господарської операції. Позивач не погоджується із вказаними висновками податкового органу та зазначив, що усі подані копії документів були засвідчені підписом службової особи підприємства та печаткою. Крім того, скориставшись своїм правом, позивач подав заперечення на акт перевірки та вдруге долучив до заперечень копії первинних документів, проте податковим органом спірне податкове повідомлення-рішення винесено ще до розгляду заперечення.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 року №2/59303, яким зменшено розмір залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість на 17386 грн.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення рішення слугували встановлені за наслідками перевірки висновки перевіряючих про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного періоду, в зв'язку з включенням до складу податкового кредиту податкових накладних, які не зареєстровані у Єдиному реєстрі. Зазначив, що оскільки подані підприємством разом із скаргами на контрагентів копії документів не містили необхідних реквізитів (підписів, печаток, розшифровки посад осіб, які підписали документи), а також первинні документи про поставку товарів були не по всіх податкових накладних, відповідачем правомірно зроблено висновок про безпідставне формування підприємством податкового кредиту, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник позивача у судове засідання не з'явився та надав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв'язку із неотриманням підприємством копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги. Разом з тим, враховуючи, що вказані позивачем обставини спростовуються наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та у зв'язку з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість наданого клопотання, та як наслідок, відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПАТ "Сумихімпром" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та перебуває на податковому обліку як платник податків та зборів в ДПІ у м. Сумах.

17.10.2014 року співробітниками ДПІ у м. Сумах проведено камеральну перевірку поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту щодо суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року, за наслідками якої складено Акт №4157/18-19-15-02/05766356 від 17.10.2014 року.

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.3 ст. 200, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного періоду (рядок 19 декларації за серпень 2014 року) на суму 17386,16 грн.

На підставі вищезазначеного акту, ДПІ у м. Сумах прийнято податкове повідомлення-рішення №2/59303 від 12.11.2014 року, яким зменшено розмір залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2014 року на 17386 грн.

Позивач, не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивачем до декларації про податок на додану вартість за серпень 2014 року додано заяву про порушення постачальниками ТОВ "Елопласт", ТОВ "Сінтез Ресурс", Тов "Компані Плазма", ТОВ "НВК Авангард", ТОВ "Золота Долина 7" вимог про реєстрацію виданих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою для зменшення позивачу суми від'ємного значення з податку на додану вартість, слугували встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки податкового органу про те, що позивачем не було додано до заяви первинних документів, які були підставою для виписки податкових накладних, а подані копії первинних та розрахункових документів не відповідали встановленим вимогам: не містили прізвища, ініціалів та посади особи, якою їх підписано, були завірені лише печаткою підприємства, що є порушенням вимог п. п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої виходив з того, що ПАТ "Сумихімпром" було виконано вимоги п. 201.10 ст. 201 ПК України та подано належні докази правомірності формування податкового кредиту по податкових накладних, порядок реєстрації яких в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками товару порушено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду, що ПАТ "Сумихімпром" разом з декларацією з податку на додану вартість за серпень 2014 року подано додаток № 8, в якому повідомлено про порушення ТОВ "Елопласт", ТОВ "Сінтез Ресурс", ТОВ "Компані Плазма", ТОВ "НВК Авангард", ТОВ "Золота Долина 7" порядку заповнення та/або порядку реєстрації в єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 70).

До заяви додано копії первинних документів, що були підставою для виписки зазначеними підприємствами податкових накладних (а.с. 14-47). Колегія суддів зазначає, що податковим органом в акті перевірки зазначено про надання копій документів, але зроблено висновок про неналежне посвідчення цих копій.

Перевіряючи обґрунтованість даних висновків контролюючого органу, та як наслідок правомірність зменшення розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до підпункту а) пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункти 201.6, 201.7 статті 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен отримати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом під час проведеної перевірки не було виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту або податкових зобов'язань з ПДВ, не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, як-безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій.

Єдиною підставою для висновків про порушення позивачем вимог діючого законодавства, слугувало посилання позивача на те, що позивачем не було додано до заяви первинних документів, які були підставою для виписки податкових накладних, а подані копії первинних та розрахункових документів не відповідали встановленим вимогам: не містили прізвища, ініціалів та посади особи, якою їх підписано, були завірені лише печаткою підприємства, що є порушенням вимог п. п. 201.10 ст. 201 ПК України.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пункту 201.10 статті 200 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З огляду на викладене, підставою для формування податкового кредиту ПДВ покупця товару є податкова накладна, виписана продавцем. У разі ж, зокрема, порушення порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Як вказує позивач, підприємством до декларації разом з заявою було подано копії платіжних доручень про сплату коштів по операціях по яких оплата проведена. По операціях в яких податковий кредит формувався за фактом постачання товарів без проведення оплати було подано копії документів, що підтверджують отримання товарів. Відповідачем дані твердження жодними доказами спростовано не було.

Крім того, приймаючи до уваги, що до заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження податкового органу про обов'язкове подання разом з розрахунковими документами копій документів, якими підтверджується отримання товарів/послуг.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що позивачем виконано вимоги п.201.10 ст. 201 ПК України та подано належні докази правомірності формування податкового кредиту по податкових накладних, порядок реєстрації яких в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками товару було порушено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту податкової декларації по податку на додану вартість з врахуванням поданої заяви із скаргою на постачальників.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2014 року ПАТ "Сумихімпром" подано заперечення на акт перевірки, до якого було додано копії документів для підтвердження правомірність формування податкового кредиту по податкових накладних, які не були належним чином внесені до Єдиного реєстру продавцями. Позивачем в запереченнях заявлено клопотання про їх розгляд з участю представника підприємства (а.с. 53-54, 71-95).

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду. Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Як встановлено під час розгляду справи, розгляд заперечень проведено відповідачем 07.11.2014 року без участі представника ПАТ "Сумихімпром". В той час, відповідно до наявних в матеріалах справи копій поштового повідомлення та фіскального чеку, повідомлення про час розгляду заперечень направлено позивачу відповідачем 04.11.2014 року о 18 год. 20 хв. та отримано 07.11.2014 року (а.с.100). Рішення за результатами розгляду заперечень направлено на адресу позивача 17.11.2014 року та отримано ним 20.11.2014 року (а.с.101-102). Податкове повідомлення-рішення, що є предметом оскарження, винесено відповідачем вже 12.11.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було вжито належних заходів для своєчасного сповіщення позивача про час розгляду заперечень та порушено право платника податку на участь в розгляді таких заперечень. Крім того, саме рішення за наслідком розгляду заперечень не містить обґрунтування причин неприйнятті відповідачем до уваги документів, які подавались разом з запереченням, а також мотивів відхилення доводів, викладених в запереченнях.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що невиконання податковим органом обов'язків по належному розгляду заперечень платника податків до акту перевірки, призвело до порушення право позивача на подання додаткових документів до моменту прийняття контролюючим органом рішення.

Таким чином, оскільки висновки контролюючого органу про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного періоду (рядок 19 декларації за серпень 2014 року) на суму 17386,16 грн. є необґрунтованими, то зменшення позивачу розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при проведенні перевірки та при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року по справі №818/3320/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2015р. по справі №818/3320/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 03.04.2015 р.