Справа № 809/3059/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2015 р. Справа № 809/3059/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря Візінського М.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції

про визнання рішення, дій суб'єкта владних повноважень неправомірними, скасування постанови про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, прийнятої у ВП № 41564120,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача в особі начальника відділу Пахоліка Р.В. щодо винесення у ВП №41564120 постанови про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, якою було скасовано постанову від 31.01.2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №3-2532/2010 від 24.12.2010 року, щодо стягнення на користь держави з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 500 грн.; визнати неправомірною бездіяльність відповідача в особі начальника відділу Пахоліка Р.В., щодо ненаправлення на адресу реєстрації проживання боржника копії постанови про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року у ВП №41564120; скасувати вказану постанову про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, прийняту у ВП №41564120.

У поданому адміністративному позові позивач зазначає, що його анкетні дані в багатьох моментах співпадають з даними боржника у ВП №41564120, однак жодного відношення до вчиненого адміністративного правопорушення немає, так як в момент його вчинення перебував на роботі, що підтверджується відповідними письмовими доказами, та й взагалі не має водійських прав та автомобіля.

Крім того просить зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винести постанови про скасування таких процесуальних документів, як постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про закінчення виконавчого провадження, прийнятих у ВП №41564120, а також зобов'язати відповідача у встановлений строк подати звіт про виконання рішення суду.

В судовому позивач заявлені позовні вимоги підтримав. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду подано письмове заперечення на дану позовну заяву. У запереченні відповідач вказує, що при проведенні виконавчих дій з примусового виконання постанови Калуського міськрайонного суду №3-2532/2010 від 24.12.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 510 грн. штрафу відповідачем не було допущено жодних порушень вимог чинного законодавства. В задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №3-2532/2010р. від 24.12.2010 р. ОСОБА_1 визнано винним за ст.122 ч.3 КпАП України та призначено стягнути штраф у розмірі 510 грн.

Зазначена постанова 03.02.2011 року направлена для виконання у відділ ДВС Калуського МУЮ в Івано-Франківській області.

23.09.2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Калуського МУЮ в Івано-Франківській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП 41564120) з примусового виконання постанови №3-2532/2010р. від 24.12.2010 р. на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" .

На підставі цього вказане виконавче провадження було передано для виконання до відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ та 21.01.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 41564120) .

30.01.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи в подальшому постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована начальником ДВС Івано-Франківського МУЮ постановою про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року , та відповідно 05.03.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № ВП 41564120.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного регулювання спірних правовідносин.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч.1 ст.2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (ч.2 ст.2 цього Закону).

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (ч.2 ст.17 Закону).

В ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.20 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувану (ч.5 ст.20 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.31 даного Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч.2 ст.83 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вонисуперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, постанова про скасування процесуального документа від 05.03.2014 року у ВП №41564120, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.01.2014 року, прийняту старшим державним виконавцем Брошняком В.В., винесена начальником Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пахоліком Р.В. у межах повноважень наданих чиним законодавством.

Однак, відповідач у відповідності до вищенаведених приписів ч. 1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» був зобов'язаний довести до відома боржника постанову про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, винесену у виконавчому провадженні № ВП 41564120.

За таких обставин, оскільки відповідач не надав суду доказів відправлення копії постанови про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, винесеної у виконавчому провадженні № ВП 41564120, а саме: реєстру поштових відправлень, то слід визнати неправомірною бездіяльність щодо ненаправлення копії вказаної постанови.

Крім того суд зазначає, що в оскаржуваній постанові про скасування процесуального документа від 05.03.2014 року в порушення приписів ч. 1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» боржником вказано ОСОБА_1, що не співпадає з паспортними даними позивача.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що постанову про скасування процесуального документу від 05.03.2014 року, прийняту начальником Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пахоліком Р.В. у виконавчому провадженні № ВП 41564120 слід визнати незаконною та скасувати.

Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача винести постанову про скасування таких процесуальних документів, як постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про закінчення виконавчого провадження, прийнятих у ВП №41564120, не підлягають до задоволення, оскільки суд не може підміняти орган державної виконавчої служби, який наділений власними дискреційними повноваженнями.

Слід також відмовити і в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки в частині задоволених вимог відповідача не зобов"язано вчинити певні дії, про виконання яких слід подати звіт.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо ненаправлення копії постанови про скасування процесуального документа від 05.03.2014 року боржнику у виконавчому провадженні №41564120.

Визнати незаконною та скасувати постанову про скасування процесуального документа, винесену 05.03.2014 року начальником Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пахоліком Р.В. у виконавчому провадженні №41564120.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 07.04.2015 року.