Справа № 826/19047/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2015 року № 826/19047/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач, ПАТ «ДПЗКУ») до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.07.2014 року № 7, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 116 574 695 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками, викладеними в акті, вважає їх помилковими, такими, що не відповідають фактичним обставинам, а тому прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення суперечить нормам чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, у яких зазначено, що позивачем в порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України безпідставно завищено бюджетне відшкодування, а тому податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ПАТ «ДПЗКУ» зареєстроване Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією 16.09.2010 року, .

ПАТ «ДПЗКУ» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 17.09.2010 року за № 57390 та перебуває на податковому обліку у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Як платник податку на додану вартість позивач зареєстрований з 10.12.2010 року, індивідуальний номер 56.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру видами діяльності позивача є: складське господарство; вирощування зернових та технічних культур; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; оптова торгівля іншими продуктами харчування; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт № 549/26-55-07/37243279 від 23.06.2014 р.

За результатами перевірки встановлено ряд порушень, серед яких, зокрема, п.200.1 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), ПАТ «ДПЗКУ» завищено задекларовану у грудні 2013 року суму ПДВ, заявлену до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних (податкових) періодів у розмірі 116 574 695 грн.

На підставі висновків, викладених в акті відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 7 від 15.07.2014 року форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 116 574 695 грн. та нараховані штрафні санкції у сумі 29 143 673 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийняти податковим повідомленням-рішенням, що на його думку порушує його права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до пункту 200.1 цієї статті, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За період з 01.04.2012 р. по 31.12.2013 р. ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 57 867 129грн.

Підприємством задекларовано, з урахуванням уточнюючих декларацій з податку на додану вартість суму, що підлягає відшкодуванню в розмірі 116 574 695 грн.

У періоді, що перевірявся, ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» декларувало суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно з поданою ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві декларацією з ПДВ за грудень 2013 року та додатками сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодах, відображена у рядку 23.2 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: травень 2013 року в розмірі 34 263 668 грн., липень 2013 року в розмірі 56 447 505 грн., серпень 2013 року в розмірі 17 235 594 грн., вересень 2013 року в розмірі 8 627 928 грн. та складає 116 574 695 грн.

Як вбачається з акту перевірки, причиною виникнення від'ємного значення стало здійснення зовнішньо - економічної діяльності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яка здійснює експортні операції з продажу борошна пшеничного, виробленого з пшениці м'яких сортів до Сирійської Арабської Республіки та висівок пшениці гранульовані до Туреччини.

За результатами перевірки встановлено, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» суму залишку від'ємного значення травня 2013 року в розмірі 3 324 422 грн. оплачено в сумі 3 324 422 грн. в квітні 2013 року, суму залишку від'ємного значення липня 2013 року в розмірі 24 024 209 грн. було оплачено в сумі 24 024 209 грн. в липні 2013 року, суму залишку від'ємного значення вересня 2013 року в розмірі 421 532 грн. було оплачено в сумі 421 532 грн. в вересні 2013 року.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем зроблено висновок, що ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в порушення вимог п.200.4 ст..200 Податкового кодексу України завищено задекларовану у грудні 2013 року суму ПДВ, заявлену до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) у розмірі 116 574 695 грн.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Реальність господарських операцій ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», за наслідками яких було сформовано податковий кредит та відповідні суми бюджетного відшкодування, податковим органом під сумнів не ставилась.

Приймаючи оскаржуване рішення, податковий орган посилався на те, що Податковим кодексом України не передбачено можливості для платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на бюджетне відшкодування ПДВ після настання дати виникнення права на таке відшкодування.

Як підтверджується матеріалами справи, ПАТ «ДПЗКУ» самостійно виявлено заниження суми бюджетного відшкодування, внаслідок недекларування оплаченої частини від'ємного значення, та відповідно п. 50.1 Податкового кодексу України, подано уточнюючі розрахунки і відповідні додатки до податкової декларації з ПДВ, за період, в якому виникло право на бюджетне відшкодування (фактично була здійснена оплата), з виправленими показниками, а саме: за травень 2013 року № від 27.12.2013 р., за липень 2013 року № від 27.12.2013 р, № від 23.01.2014 р., за серпень 2013 року № від 27.12.2013 р., № від 23.01.2013 р., за вересень 2013 року № від 27.12.2013 p., № від 23.01.2013 р.

Виправлення помилок здійснено ПАТ «ДПЗКУ» з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України. В загальному випадку такий строк визначено не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Відповідно до статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу), платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Відповідно до п.200.6 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Як уже зазначалось, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що Податковий кодекс України не містить прямої заборони платнику податку на додану вартість включати до суми бюджетного відшкодування залишки від'ємного значення ПДВ за будь-який попередній звітний період в межах строку, визначеного кодексом.

При цьому, попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Така позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 10.10.2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тамко» до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав право включити до суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у декларації за грудень 2013 року залишки від'ємного значення ПДВ попередніх податкових періодів, у тому числі - за травень, липень, серпень, вересень 2013 року.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання податкового органу на відсутність можливості для платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на бюджетне відшкодування ПДВ після настання дати виникнення права на таке відшкодування та, у разі невідшкодування сум ПДВ у відповідному звітному періоді, обов'язковість їх зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.07.2014 року № 7, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 116 574 695 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 15.07.2014 року № 7.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко