Справа № 2а-1364/12,35/12
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 876/1697/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Гусаревича В.М.,

представника відповідача Мартинець О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 21 грудня 2012 року по справі №1314/1364/2012, №2а/1314/35/2012 за позовом Приватного підприємства "Кінно-спортивна школа "Вадим" до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, третя особа Відділ Держкомзему у Мостиському районі Львівської області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Кінно-спортивна школа "Вадим" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати ухвалу Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №3 від 22 серпня 2012 року «Про наслідки розгляду заяви №65 від 14 серпня 2012 року директора Приватного підприємства "Кінно-спортивна школа "Вадим"» та ухвали №2 від 10 вересня 2012 року «Про наслідки розгляду заяв №69 від 29 серпня 2012 року та №71 від 03 вересня 2012 року директора Приватного підприємства "Кінно-спортивна школа "Вадим" щодо розгляду питання по оренді земельної ділянки по вул. Заводській,11, в м. Судова Вишня».

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 21 грудня 2012 року адміністративний позов задоволено повністю.

Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує, що чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримав їх.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2008 року між Львівською автомобільною школою товариства сприяння обороні України (Продавець) та Приватним підприємством «Кінно-спортивна школа Вадим» (Покупець) - позивачем у справі, було укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі (школи)(а.с.15), згідно якого Продавець передав у власність Покупцю нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Судова Вишня, вул. Заводська, 11, Мостиського району Львівської області. Як зазначено в Договорі майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,7991 га, яка використовується, згідно договору оренди землі, укладеного 22.04.2008року між Продавцем та Судововишнянською міською радою. Право власності ПП «Кінно-спортивна школа Вадим» на нерухоме майно було зареєстроване 05.05.2008року.

27.08.2009 року між ПП «Кінно-спортивна школа Вадим» (Орендар) та Судововишнянською міською радою(Орендодавець) було укладено договір (а.с.25-27) оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території м. Судова Вишня, вул. Заводська, 11, Мостиського району Львівської області, площею 1,7991 га, для розміщення та обслуговування навчального корпусу, технічних будівель та споруд. Договір було укладено строком на один рік без права викупу і капітального будівництва (п.8 Договору). Договором передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі (п.20 Договору). Договір був зареєстрований у Мостиському районному відділі ЛРФ ЦДЗК 09.09.2009року за №04:09:454:00005. Цього ж дня, відповідно до договору оренди землі було складено акт прийому - передачі зазначеної земельної ділянки. Таким чином, договір набув чинності з 09.09.2009 року і відповідно до п. 8 договору діяв до 09.09.2010 року.

До закінчення строку дії договору, ПП «Кінно-спортивна школа «Вадим», у відповідності до вище зазначених умов договору оренди землі, звернулось із заявами №66 від 17.08.2012 року, №69 від 29.08.2012 року, №71 від 03.09.2012 року у Судововишнянську міську раду щодо продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки по вул. Заводська, 11 в м. Судова Вишня від 09.09.2009року.

За результатом розгляду даного звернення Судововишнянська міська рада, ухвалами №3 від 22 серпня 2012 року «Про наслідки розгляду заяви №65 від 14 серпня 2012 року директора Приватного підприємства "Кінно-спортивна школа "Вадим"» та ухвали №2 від 10 вересня 2012 року «Про наслідки розгляду заяв №69 від 29 серпня 2012 року та №71 від 03 вересня 2012 року директора Приватного підприємства "Кінно-спортивна школа "Вадим" щодо розгляду питання по оренді земельної ділянки по вул. Заводській,11, в м. Судова Вишня» вирішила не продовжувати договір оренди земельної ділянки ПП «Кінно - спортивна школа «Вадим» від 09.09.2009 року за №04:09:454:00005. Директору підприємства рекомендовано звернутися в міську раду про надання дозволу на оформлення договору оренди земельної ділянки під викупленими будівлями по вул. Заводська, 11 в м. Судова Вишня.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. В даному випадку спір іде про право на продовження дії договору оренди земельної ділянки.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК та Закону № 161-ХІV, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року (справа №21-551а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області задовольнити частково.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 21 грудня 2012 року по справі №1314/1364/2012, №2а/1314/35/2012 - скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич