Справа № 175/3443/14-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № 175/3443/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року у справі №175/3443/14-а за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не направлення на адресу позивача копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43219884 від 07.05.2014 р.; визнати протиправними дії відповідача щодо ухвалення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №43219884 від 15.05.2014 р. в розмірі 834,07 грн.,визнати її не чинною та скасувати.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник Ірини Володимирівни по виконавчому провадженню №43219884 неправомірними. Скасовано постанову про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 834,07 грн. по виконавчому провадженню №43219884, постановленому головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник Іриною Володимирівною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалися на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи та неправильно застосовані норми процесуального права. Зокрема, зазначає, що справу розглянуто неповноважним судом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача апеляційну скаргу з викладених у ній підстав підтримав, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Позивач проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в рамках виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості на загальну суму 8340,70 грн., державним виконавцем Олійник І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2014 р. ВП№43219884, за якою боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 14 травня 2014 року.

У зв'язку з невиконанням вказаного рішення, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.05.2014 року в розмірі 834,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець всупереч встановленому порядку не направив боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що є достатньою підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки боржник був позбавлений права на добровільне виконання судового рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі -документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.27 Закону № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, з наведених норм вбачається, що у разі ненадання боржником доказів самостійного вчинення дій, визначених виконавчим документом після винесення органом ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження та встановлення певного строку такого вчинення дій, останній має винести постанову про стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення.

Натомість, позивач не мав можливості вчасно зреагувати на постанову про відкриття виконавчого збору, добровільно виконати рішення суду та надати відповідні докази, оскільки йому належним чином не було направлено постанову про відкриття провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, натомість на вимогу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, рішення суду необхідно скасувати з винесенням нового рішення, оскільки справу розглянуто та вирішено неповноважним судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, вказаний спір не відповідає предметній підсудності місцевого загального суду як адміністративного, а належить розглядати окружним адміністративним судом, оскільки відповідачем у справі є відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, тобто орган державної влади.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції по суті спір розглянуто вірно, натомість у зв'язку з розглядом справи Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, справу розглянуто з порушенням процесуальних норм, що є підставою для скасування рішення та винесення нового.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову ВП № 43219884 від 15.05.2014 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 834,07 грн. за невиконання у строк, встановлений державним виконавцем, постанови Господарського суду Дніпропетровської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України з дня виготовлення повного тексту постанови.

В повному обсязі постанова складена 03 квітня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова