Справа № 823/575/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/575/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року справа № 823/575/15

11 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Коваленка В.І.,

за участю секретаря – Савости С.В.,

за участю представників:

позивача – не з’явився,

відповідача – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління державної фіскальної служби у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна фірма “Веста-Черкаси” про припинення юридичної особи, що не пов’язане з банкрутством,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Черкасах Головного управління державної фіскальної служби у Черкаській області звернулась до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна фірма “Веста-Черкаси” про припинення юридичної особи, що не пов’язане з банкрутством.

Позивач зазначає, що відповідач не подає більше року документи фінансової звітності, визначені законодавством про оподаткування, що згідно статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб – підприємців» № 755-IV від 15.05.2003р. є підставою для припинення підприємницької діяльності відповідача, а тому просить задовольнити його вимоги та припинити підприємницьку діяльність відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, проте подав клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У зв’язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що відповідач, згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, з 04.05.2006р. зареєстрований як юридична особа - суб’єкт підприємницької діяльності, ідентифікаційний код 34338027.

Отже, відповідач, зважаючи на вимоги частини 8 статті 19, частин 1, 2 статті 55, частини 1 статті 58 Господарського кодексу України, визнається суб’єктом господарювання та зобов’язаний своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов’язкових платежів.

Суд зазначає, що спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV.

У відповідності до частини 2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

- визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням;

- визнання судом юридичної особи - емітента такою, що відповідає ознакам фіктивності;

- неподання акціонерним товариством протягом двох років поспіль Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку інформації, передбаченої законом;

- нескликання акціонерним товариством загальних зборів акціонерів протягом двох років поспіль;

- неутворення органів акціонерного товариства протягом року з дня реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати приватного розміщення акцій серед засновників акціонерного товариства.

Виходячи з положень підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України до функцій контролюючих органів, зокрема, належать: здійснення адміністрування податків, зборів, платежів; контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Зазначена норма кореспондується з нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», якими визначені підстави для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця внаслідок неподання податкової звітності.

Згідно підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Суд вважає обґрунтованою позицію позивача про припинення відповідача з підстав неподання цим підприємством органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Так, пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

В силу положень пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

При цьому, суд акцентує увагу, що у відповідності до абзацу 4 частини 2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

При дослідженні письмових матеріалів справи, суд встановив, що відповідачем останню декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2010 року подано 11.03.2010р.

Крім того, суд встановив, згідно відомостей, зазначених у довідці № 1401/23-01-23-01 від 20.02.2015р., відповідач не має заборгованості перед бюджетом.

Враховуючи право органів доходів і зборів звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця, а також ту обставину, що відповідач не подавав до державної податкової інспекції податкових декларацій та документів фінансової звітності більше одного року, суд вважає, що вказані дії порушують встановлені законодавчими актами правила здійснення господарської діяльності та є підставою для припинення такого суб'єкта господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вжиті судом заходи по встановленню обставин подання відповідачем звітності після 11.03.2010р., свідчать про неподання такої звітності, а тому не спростовують доводів позивача, викладених у позовній заяві.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Копію цієї постанови в день набрання нею законної сили направити державному реєстратору реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції для виконання обов’язків, визначених статтею 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко