Справа № 169/386/14-а 2-а/169/8/14
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р. Справа № 876/7421/14

Колегія Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Богаченка С.І.,

суддів - Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області на постанову Турійського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

17 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років.

Постановою Турійського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано відмову у призначенні пенсії за вислугу років Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області від 15 травня 2014 року №3/с-01 протиправною. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до ст..52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із постановою суду першої інстанції її оскаржило Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області. Апелянт по справі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, а саме те, що в трудовій книжці, наданій позивачем, відсутні відомості, що підтверджують право на пенсію за вислугу років, лише внесені записи про прийняття та звільнення з посади тракториста. А в представленій довідці №254 від 05 жовтня 2012 року, яка видана ДП «Турійське лісове господарство» відсутній період роботи, що зараховується до спеціального стажу з 30 січня 1997 року по 02 січня 2001 року, а також характер виконуваної роботи.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, , а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 30 січня 1997 року по 03 жовтня 2012 року працював трактористом ДП «Турійське лісове господарство», що підтверджено записами трудової книжки та наказами про прийняття на роботу та звільнення з роботи (а. с. 7-9, 12, 13-15).

Відповідно до вимог ст. 52, п. «в» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робітники, безпосередньо зайняті на лісозаготівлях, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583, зокрема, трактористи на підготовці лісосік, тралюванні та вивезенні лісу, мають право на пенсію за вислугу років після досягнення чоловіками 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на вищевказаній роботі.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме згідно книги наказів за 1997 рік ОСОБА_2 прийнятий на посаду тракториста з 30 січня 1997 року в Турійське МСЛП. В зв'язку з ліквідацією підприємства ОСОБА_2 02 січня 2001 року прийнятий по переводу трактористом в Турійське лісництво і працював по 03 жовтня 2012 року. По особовій картці форми Т-2, особових рахунках та розрахунково - платіжних відомостях за весь період роботи вказано посаду тракторист. В табелях обліку робочого часу ОСОБА_2 зазначена посада тракторист, відділ - механізація.

Однак, управлінням Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, про що повідомлено останнього листом від 15 травня 2014 року №3/с-01 (а.с.16-17).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку визначено, що для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області довідку ДП «Турійське лісове господарство» від 06 листопада 2012 року №288, про те, що трактори, які знаходяться в підрозділі механізація ДП «Турійське лісове господарство», задіяні на вивезенні і трелюванні деревини (а. с. 10).

Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні в суді першої інстанції ствердили, що вони працювали разом з позивачем ОСОБА_2 у Турійському лісгоспі, що в подальшому було перейменовано в ДП «Турійське лісове господарство», з часу прийняття останнього на роботу - з 1997 року, та ОСОБА_2 постійно працював трактористом, возив і тралював ліс. Вказані свідки ствердили, що іншої роботи у трактористів ДП «Турійське лісове господарство», ніж вивезення і тралювання лісу, немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог і що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Висновки суду є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, доданими до матеріалів справи, а тому підстав для їх скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Турійського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року по справі № 169/386/14-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук