Справа № 826/14955/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судці: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці ДФС Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в митному оформленні та стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 19.03.2013 № 100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 року № 100250000/2013/600368/2, карток відмови в митному оформленні від 19.03.2013 року № 100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 року № 100250000/2013/00456, стягнення надміру сплачених коштів у розмірі 79 391, 82 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 13 березня 2014 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі контракту з Компанією «Doka Polska Sp.z.o.o.» (Польща) (Продавець) від 18.01.2013 року № ІМ-1/2013 купівлі-продажу та, відповідно до інвойсу від 12.03.2013 року № 080149970, позивачем придбано товар відповідного найменування, кількості, ціни, на загальну вартість 23 047, 26 Євро.

Даний товар подано до митного оформлення згідно з ВМД № 100250000/2013/050753 від 19.03.2013 року і задекларовано його митну вартість, відповідно до ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 258 173, 84 грн., у т.ч.: вартість товару - 23 047, 26 Євро (238 173, 84 грн.), додаткові витрати на транспортування - 20 000 грн.

Також на підставі цього ж контракту та відповідно до інвойсу від 21.03.2013 року № 080150520 позивачем придбано інший товар відповідного найменування, кількості, ціни, на загальну вартість 19 702,59 Євро.

Даний товар подано до митного оформлення згідно з ВМД № 100250000/2013/051709 від 28.03.2013 року і задекларовано його митну вартість відповідно до ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 222 538, 63 грн., у т.ч.: вартість товару - 19 702,59 Євро (202 538,63 грн.), додаткові витрати на транспортування - 20 000 грн.

Судом встановлено, що відповідачем скориговано митну вартість партій товарів в бік її збільшення, про що прийнято відповідні рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2013 року № 100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 року № 100250000/2013/600368/2, а також винесені картки відмови в митному оформленні від 19.03.2013 року № 100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 року № 100250000/2013/00456.

Митна вартість скоригована відповідачем за резервним методом з урахуванням вимог ст. 64 МК.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч. 2).

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за методами.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 МК.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Перелік додаткових документів визначено в цій же ч. 3 ст. 53 МК.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК, а саме:

1) 19.03.2013:

- контракт з Компанією «Doka Polska Sp.z.o.o.» від 18.01.2013 року № ІМ-1/2013;

- інвойс від 12.03.2013 року № 080149970 на суму 23047,26 Євро;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) №ТА-59555 від 12.03.2013 року;

- довідка про транспортні витрати від 18.03.2013 року № 18-03/13;

2) 27.03.2013:

- контракт з Компанією «Doka Polska Sp.z.o.o.» від 18.01.2013 року № ІМ-1/2013;

- інвойс від 21.03.2013 року № 080150520 на суму 19 702,59 Євро;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № ТА-59783 від 21.03.2013 року;

- довідка про транспортні витрати від 25.03.2013 року № 25-03/13-2.

Також декларантом були надані додаткові документи, а саме, копії митних декларації країни відправлення: № 13АТ230000ЕVGS8K16 від 12.03.2013 року і № 13АТ230000ЕVGV8ND8 від 21.03.2013 року.

Перелік наданих документів відображено в гр. 18 оскаржуваних рішень, у гр. 44 ВМД та у картках відмови і відповідачем не заперечується.

Подані основні документи, копії яких наявні у справі (т. 1 а.с. 16-29, 52, 56, 58-62), чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей, містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, а також додатково понесені позивачем витрати на транспортування (у т.ч. завантаження).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що подані документи підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

У ході розгляду справи відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей. Відповідач не спростував фактурну вартість оцінюваних товарів і вартість додаткових витрат, які понесені позивачем (транспортування), об'єктивну можливість і спроможність перевірити згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК вартість операції на підставі наданих позивачем документів, а відповідно й рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК.

Також відповідач не довів суду наявність передбачених ч. 3 чи ч. 4 ст. 53 МК підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем основних документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Записи у гр. 33 оскаржуваних рішень про відсутність у поданих документах всіх відомостей про числові показники оцінюваного товару не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі копіями цих документів, що містять відповідні відомості про кількісні і вартісні показники цього товару, а також додаткових витрат.

Запис у гр. 33 рішення від 19.03.2013 року про ненадання транспортного (перевізного) документу не відповідає дійсності і спростовується наявними у справі копіями міжнародної автомобільної накладної (CMR) №ТА-59555 від 12.03.2013 року і довідки ПП «Київтрансбуд ХХІ» про транспортні витрати від 18.03.2013 року № 18-03/13, про надання яких до митного оформлення зазначено в гр. 18 оскаржуваного рішення, у гр. 44 ВМД та у картці відмови.

Запис у гр. 33 рішення від 19.03.2013 року про те, що в калькуляції транспортних витрат виділена плата за навантаження, яка не зазначена в декларації митної вартості, не свідчить про заниження декларантом митної вартості оцінюваного товару, оскільки загальна вартість додаткових витрат покупця, що не були включені до ціни товару та підлягають включенню до митної вартості - 20 000 грн., задекларовано декларантом у повній мірі.

Доводи відповідача стосовно відсутності у пакету, наданих декларантом документів, договору з перевізником (ПП «Київтрансбуд ХХІ»), суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки про це не зазначено в рішеннях, а крім того, п. 6 ч. 2 ст. 53 МК не вимагає обов'язкового подання договору з перевізником чи експедитором. Водночас необхідні документи, які підтверджують факт перевезення товарів (CMR) і його вартість (довідка ПП «Київтрансбуд ХХІ») позивачем були надані відповідачу.

Вказані документи містять посилання на маршрут, час завантаження, номери транспортних засобів, а в CMR також зроблено посилання на відповідний інвойс, тобто дані документи є належними доказами по справі, співвідносяться з іншими документами, які надавалися до митного оформлення, і дозволяють встановити обставини перевезення і вартість додаткових витрат.

Між тим, позивач надав до суду копію договору № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування у міжнародному сполученні від 27.08.2012 року між позивачем (Замовник) і ПП «Київтрансбуд ХХІ» (т. 1, а.с. 43-48). Крім цього, позивач надав до суду копії договорів-заявок (т. 1, а.с. 50, 54) між позивачем і ПП «Київтрансбуд ХХІ», рахунки-фактури ПП «Київтрансбуд ХХІ» від 20.03.2013 року № СФ-0000048 і 28.03.2013 року № СФ-0000057 (т. 1, а.с. 51, 55), акти здачі-прийняття робіт від 20.03.2013 року № ОУ-0000048 і від 28.03.2013 року № ОУ-0000057 (т. 1, а.с. 53, 57), які додатково підтверджують об'єктивність і достовірність відомостей в CMR і довідках.

Заперечення представника відповідача щодо пов'язаності продавця і покупця, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 58 МК той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 58 МК у випадку пов'язаності продавця і покупця необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів, а відповідно до ч. 13 ст. 58 МК за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у ч. 12 цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Частиною 14 ст. 58 МК визначено, що у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч. 12 цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

В даному випадку відповідач, при здійсненні митного оформлення, не посилався на пов'язаність сторін Договору, як на причину відмови в застосуванні першого методу визначення митної вартості товарів, не стверджував про її вплив на ціну оцінюваних товарів та не надавав декларанту письмового обґрунтування щодо впливу пов'язаності на ціну оцінюваних товарів, у зв'язку з чим формальне посилання представника відповідача на пов'язаність контрагентів не спростовує правильність визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом.

Таким чином, заперечення відповідача про неможливість визначення митної вартості за ціною договору є безпідставними і повністю спростовані в ході судового розгляду справи.

Щодо визначення відповідачем вартості оцінюваного товару порівняно з вартістю подібних (аналогічних) товарів, що є вищою за контрактну ціну оцінюваних товарів, то сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Водночас, в частині вимог про стягнення надміру сплачених коштів, суд першої інстанції відмовив правильно, оскільки суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

У зв'язку з цим, позивачу необхідно звернутися до митного органу з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених коштів.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, з огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про неправомірність рішень Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 19.03.2013 року № 100250000/2013/600311/2 та від 28.03.2013 року № 100250000/2013/600368/2, карток відмови в митному оформленні від 19.03.2013 року № 100250000/2013/00390 та від 27.03.2013 року № 100250000/2013/00456 є законними.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці ДФС Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.