Справа № 826/19452/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєртал-В" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєртал-В" (далі -ТОВ "Вєртал-В") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (далі - ДПІ у Шевченківському районі) про визнання протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року; визнання протиправним та скасування рішення про неприйняття податкової звітності ТОВ «Вєртал-В» з податку на додану вартість за вересень 2014 року; визнання зазначеної податкової декларації поданою 20 жовтня 2014 року; зобов'язання відобразити показники податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі у картці особового рахунку ТОВ «Вєртал-В».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ДПІ у Шевченківському районі не прийняла податкову звітність позивача в порушення діючих норм податкового законодавства України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 р. позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо відмови у прийняті податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), визнано вважати податкову звітність - податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) прийнятими та зареєстрованими 20 жовтня 2014 року. В решті вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не довів, що податкова звітність ТОВ «Вєртал-В» заповнена з порушенням вимог статей 46-51 Податкового кодексу України. При цьому, доводи органу державної податкової служби про відсутність юридичної особи за своїм місцезнаходженням жодними доказами відповідачем не підтверджені та спростовуються матеріалами справи, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем встановлено заповнення позивачем податкової декларації з порушенням вимог оформлення податкової звітності, що відповідно до п.48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України є підставою для невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч. ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач подав до ДПІ у Шевченківському районі податкову декларацію із податку на додану вартість за вересень 2014 року з відповідними додатками до неї, яка була отримана відповідачем 20.10.2014 року, що засвідчується відміткою про отримання на примірнику податкової декларації позивача.

ДПІ у Шевченківському районі листом від 21.10.2014 №26094/10/26-59-18-04-17 повідомила ТОВ «Вєртал-В», що їх податкову звітність не визнано податковою декларацією, оскільки, на їх думку, заповнена з порушенням вимог оформлення податкової звітності, а саме зазначили «недостовірний обов'язковий реквізит «місцезнаходження платника податків», тому запропонували надати нову податкову звітність з податку на додану вартість за відповідний звітний період.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Як зазначено в п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку-фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 49.11.1 п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі отримання податкової декларації, надісланої платником податків до контролюючого органу поштою або засобами електронного зв'язку, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати цьому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п.48.3 і 48.4 ст.48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.48.7 ст.48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п.46.4 статті 46 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що в листі від 21.10.2014 року № 26094/10/26-59-18-04-17 податкового органу зазначено, що причина відмови у прийнятті податкової декларації «недостовірний обов'язковий реквізит «місцезнаходження платника податків».

Проте зазначене відповідачем спростовується матеріалами справи, а саме податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року містить адресу ТОВ «Вєртал-В», яка відповідає податковій адресі платника податків та адресі державної реєстрації юридичної особи.

Згідно із приписами пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ТОВ «Вєртал-В» має підтверджений статус юридичної особи, адреса реєстрації: 03680, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Желябова, будинок 8/4, офіс 423, контролюючим органом не надано доказів отримання інформації про відсутність позивача за місцезнаходженням від органів Державної реєстраційної служби України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року з відповідними додатками до неї, в тому числі розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та реєстр податкових накладних, оскільки у відповідності до п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України позивачем у поданій податковій декларації зазначені обов'язкові реквізити, серед яких і місцезнаходження позивача, які є достовірними в силу ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а тому дії відповідача щодо невизнання вищезазначеної декларації як податкової звітності є протиправними, а податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року з додатками є прийнятою та зареєстрованою 20.10.2014 року.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Позивачем постанову не оскаржено.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєртал-В" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним рішення, залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.