Справа № 810/92/15
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року 810/92/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Куйбишевського районного суду м. Донецька, Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про визнання запису про звільнення нікчемним, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Куйбишевського районного суду м. Донецька (надані - відповідач 1), Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (надані - відповідач 2) та просить суд визнати запис про звільнення від 05.11.2014 нікчемним, зобов'язати керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звільнити позивача з посади секретаря Куйбишевського районного суду м. Донецька, змінити дату звільнення з 05.11.2014 на день винесення остаточного рішення у справі, стягнути заробітну плату з 05.11.2014 по 22.12.2014 у розмірі 4 321,93 грн. та стягнути моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 19.12.2013 він призначений на посаду секретаря Куйбишевського районного суду м. Донецька. 04.11.2014 направив до Куйбишевського районного суду м. Донецька заяву про звільнення з посади, однак після отримання трудової книжки дізнався, що запис про звільнення внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, а саме запис не був посвідчений відповідною печаткою Куйбишевського районного суду м. Донецька.

Вважає, що керівник апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 за № 2710/38-14 має відповідні повноваження щодо його належного звільнення.

Сторони до суду не з'явилися. Про час, місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач та відповідач 2 направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності у порядку письмового провадження.

Куйбишевський районний суд м. Донецька розташований у м. Донецьку за адресою: вул. Поколінна,1. При цьому, загальновідомим фактом є те, що дана територія України являється зоною проведення антитерористичної операції.

На офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» міститься повідомлення про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів м. Донецька.

Вирішуючи питання про спосіб повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе застосувати виключний спосіб повідомлення осіб, які беруть участь у даній справі - шляхом розміщення тексту повісток в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі оголошень Київського окружного адміністративного суду за адресою (http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, перевіривши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.12.2013 позивач - ОСОБА_1 був призначений на посаду секретаря Куйбишевського районного суду м. Донецька.

04.11.2014 у зв'язку з неможливістю проживання та перебування на території м. Донецька направив на адресу керівника апарату Куйбишевського районного суду м. Донецька заяву про звільнення.

Після отримання трудової книжки з'ясувалось, що запис про звільнення від 05.11.2014 внесено з порушенням норм чинного законодавства України, а саме Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати даний запис нікчемним.

Однак суд не погоджується з твердженням позивача щодо нікчемності запису про звільнення від 05.11.2014 з огляду на наступне.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії трудової книжки запис, який просить позивач визнати нікчемним відповідає усім вимогам чинного законодавства України.

На думку суду підстав для визнання його нікчемних у матеріалах справи відсутні.

Щодо позивних вимог про зобов'язання керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звільнити позивача з посади секретаря Куйбишевського районного суду м. Донецька суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 за № 2710/38-14 визначено територіальну підсудність справ Куйбишевського районного суду м. Донецька, яка на час виникнення даних правовідносин та по теперішній час встановлена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На думку позивача керівник апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі вищевказаного Розпорядження має повноваження щодо його звільнення, однак суд наголошує на тому, що вказане Розпорядження тимчасово визначає лише підсудність судових справ.

Водночас, питання щодо передачі кадрової документації та печатки Куйбишевського районного суду м. Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не вирішувалось.

Тобто керівник апарату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не має належних повноважень щодо звільнення позивача ОСОБА_1 з посади секретаря Куйбишевського районного суду м. Донецька.

Що стосується позовних вимог про зміну дати звільнення з 05.11.2014 на день винесення остаточного рішення у справі та стягнення заробітної плати з 05.11.2014 по 22.12.2014 у розмірі 4 321,93 грн., то на думку суду вони є похідними від попередніх і тому задоволенню також підлягають.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди при вирішенні питання про з'ясування фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, в якій визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Частиною 1 вищеназваної статті встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується".

Отже відшкодування моральної шкоди здійснюється особою, яка її заподіяла, лише за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

В діях Куйбишевського районного суду м. Донецька та Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутні будь-які протиправні дії.

Позивачем не надані докази спричинення моральної шкоди, як і не обґрунтований розмір позивачем заявлених вимог, тому на думку суду дана позовна вимога є безпідставною.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Позивачем не надано суду належним та допустимих доказів щодо визнання запису про звільнення нікчемним тому оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.Д.