Справа № 2а-3093/10/0870
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року 11:44 Справа № 2а-3093/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

при секретарі судового засідання - Сірик К.Л.

за участю:

представника позивача: Калініної Ю.О.

представників відповідача 1: Касьян Ю.В., Школової Ю.В.

відповідач 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ»

до: Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя

Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області

про: визнання бездіяльності відповідача -1 протиправною та стягнення з державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за жовтень 2009 року у розмірі 666 369 грн.

ВСТАНОВИВ:

01.06.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя та Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про визнання бездіяльності відповідача - 1 щодо не направлення до відповідача -2 висновку про відшкодування податку на додану вартість протиправною та стягнення з державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за жовтень 2009 року у сумі 995 360 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2010 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-3093/10/0870, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 21.06.2010.

Ухвалою суду від 21.06.2010 провадження у справі зупинено за клопотанням відповідача -1 до 31.08.2010 для надання додаткових доказів.

31.08.2010 провадження у справі поновлено зі стадії судового розгляду. Розгляд справи відкладався до 21.09.2010 та 05.10.2010.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 05.10.2010 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав, викладених у позові. Надав суду заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 666 369 грн. Зазначає, що 19.11.2009 як платник податку на додану вартість підприємство позивача подало до ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя декларацію з ПДВ за жовтень 2009 року, відповідно до якої сума податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету на користь підприємства становить 1 195 668 грн. Відповідно до платіжних доручень та митних декларацій підприємство фактично сплатило Запорізькій митниці суму ПДВ в розмірі 1 585 000 грн. При цьому частина цієї суми, яка не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування становить 666 369 грн. За результатами перевірки достовірності нарахування суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню за жовтень 2009 року, порушень з боку підприємства не встановлено, що підтверджується відповідною Довідкою. В подальшому позивач звертався до відповідача -1 про зміну напрямків бюджетного відшкодування. В задоволенні заяв позивачу було відмовлено з посиланням на те, що зміна напрямків відшкодування є неправомірною діє. На підставі викладеного просить позов задовольнити, визнати бездіяльність відповідача -1 щодо не направлення до відповідача -2 висновку про відшкодування ПДВ та стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 666 369 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Уточнення позовних вимог прийняті судом.

Відповідач - 1 з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у запереченнях. Вказує, що право на повернення повної суми бюджетного відшкодування на рахунок платника за заявою про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування виникає лише у разі відображення в рядку 25.1 податкової декларації з ПДВ такої суми бюджетного відшкодування. А згідно податкової декларації з ПДВ (вх. № від 19.11.09р.), поданої ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» самостійно, підприємством прийнято рішення про зарахування належної ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - 2 у судове засідання не з'явився, направив суду письмові пояснення по суті спору. В поясненнях зазначає, що до Головного управління не надходило висновку та реєстру суб'єктів підприємницької діяльності на відшкодування податку на додану вартість позивачу за вказаний в позовній заяві період та на визначену позивачем суму, то і підстав для перерахування коштів у Головного управління немає. Крім того, згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» відшкодування податку на додану вартість платникам, у яких суми податку задекларовані до відшкодування до 01.05.2010, підтверджені перевірками та не відшкодовані, здійснюється шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п'ять років. Порядок випуску, обігу, погашення зазначених облігацій, а також нарахування процентів на них затверджено Постановою КМ України від 12.05.2010 №368. Отже, відповідно до наданих повноважень органи Державного казначейства України не приймають самостійного рішення щодо перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Просить врахувати при розгляді справи та приєднати до справи письмові пояснення, розглянути справу без участі його уповноваженого представника.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ з іноземними інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ» є платником податку на додану вартість з 28.12.2005 відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість АОО №204916 та має індивідуальний податковий номер 74.

19.11.2009 позивач як платник податку на додану вартість подало до ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2009 року. Відповідно до декларації сума податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету на користь підприємства становить 1 195 668 грн.

У вищевказаній декларації сума бюджетного відшкодування була відображена у рядку 25.2 - зарахування в рахунок майбутніх платежів ПДВ.

ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя проведено позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ з іноземними інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у вересні 2009 року.

За результатами перевірки складено довідку від 15.01.2010 №32/2302/33985999, якою порушень з боку підприємства не встановлено.

21.01.2010 позивач направив на адресу відповідача - 1 заяву №25, відповідно до якої просив змінити напрямок бюджетного відшкодування та здійснити відшкодування суми ПДВ на розрахунковий рахунок підприємства, оскільки на протязі трьох податкових періодів не виникало позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту.

17.02.2010 підприємство повторно звернулося до відповідача - 1 з заявою № 69 про повернення суми бюджетного відшкодування на поточний рахунок.

Листом №1655/10/23-217 від 26.02.2010 ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя відмовила підприємству позивача в задоволенні заяви про зміну напрямків бюджетного відшкодування.

15.03.2010 позивач втрете звернувся до відповідача - 1 з заявою №116 про зміну напрямків бюджетного відшкодування.

Листом № 2456/10/23-217 від 24.03.2010 ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя відмовила підприємству позивача в задоволенні заяви про зміну напрямків бюджетного відшкодування з посиланням на те, що зміна напрямків відшкодування є неправомірною дією, оскільки право на повернення повної суми бюджетного відшкодування на рахунок платника за заявою про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування виникає лише у разі відображення в рядку 25.1 податкової декларації з ПДВ такої суми бюджетного відшкодування. А згідно податкової декларації з ПДВ (вх. № від 19.11.2009), поданої ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» самостійно, підприємством прийнято рішення про зарахування належної ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів.

Судом також встановлено, що частково задекларована позивачем сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за означений вище податковий період була відшкодована на рахунок позивача. На час розгляду справи є невідшкодованою сума податку на додану вартість у розмірі 666 369 грн.

Оцінивши представлені докази, вважаю що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми податку, вона підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, така сума:

або враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),

або при відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР передбачено два шляхи отримання бюджетного відшкодування:

1) або повернення повної суми бюджетного відшкодування на рахунок платника згідно декларації,

2) або зарахування належної платнику повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних звітних періодах.

Згідно підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР платник може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Відповідно до п.п.7.7.4 п.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Отже, якщо платник податку прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, згідно з підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР він має на це право після подання відповідному податковому органу податкової декларації та заяви (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ) про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображена у рядку 25.1 податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податковому органу про її прийняття, для ведення податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

З наведених норм вбачається, що право на повернення повної суми бюджетного відшкодування на рахунок платника за заявою про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування виникає лише у разі відображення в рядку 25.1 податкової декларації з ПДВ такої суми бюджетного відшкодування. А згідно податкової декларації з ПДВ № від 19.11.2009, поданої ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» самостійно прийнято рішення про зарахування належної ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ» повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів.

Посилання позивача на норми п.8.2 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України та Головного управління Державного казначейства України від 02.07.1997 № 209/72 не приймаються судом, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено основний принцип відповідно до якого повинні діяти органи державної влади та місцевого самоврядування, а саме: на підставі, в межах та у спосіб, встановлений Законом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови у зміні раніше задекларованих напрямків здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість були обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати слід віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя та Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий

Постанова складена у повному обсязі 08.10.2010