Справа № 821/655/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/655/15-а
11 год. 32 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника другого відповідача - Демидової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Генічеського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, та Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Генічеського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області ( далі - Генічеський РС УДМС України у Херсонській області), в якому просить визнати протиправною відмову у наданні дозволу на імміграцію рішенням від 13.02.15 № 342 та зобов'язати районний сектор УДМС України у Херсонській області прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну. В позовній заяві зазначено, що оскаржуваним рішенням позивача протиправно позбавлено права на отримання дозволу на імміграцію в Україну, так як в рішенні не вказано конкретних законних підстав для відмови, є тільки посилання на лист Управління МБУ у Херсонській області про недоцільність надання такого дозволу. З свого боку позивачем дотримано всі вимоги чинного законодавства України для отримання дозволу.

Позивач подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Генічеський районний секторі УДМС України у Херсонській області (перший відповідач) заперечень проти позову не надав, представник сектору в судове засідання не прибув.

Суд залучив до справи в якості другого відповідача Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області.

Представник Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області прибув в судове засідання, проти позову заперечує, посилаючись на те, що підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію слугував лист Управління СБУ України в Херсонській області від 17.01.2015 року про доцільність відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу. Тому вказане рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію є таким, що прийнято відповідачем у порядку та спосіб, що передбачені законодавством.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи. За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи без участі позивача та представника першого відповідача.

Заслухавши пояснення представник другого відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Світлий, Калінінградська область, Росія, в'їхала на територію України з метою постійного проживання в Україні однією сім'єю з чоловіком ОСОБА_6, який є громадянином України, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 27.10.2012 року. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

31.01.2013 ОСОБА_2 отримала посвідку на тимчасове проживання за вказаною адресою серія НОМЕР_1, дія якої була продовжена до 31.01.15.

Відповідно до рішення Генічеського районного суду від 05.02.1014 року (набрало законної сили 18.02.14) ОСОБА_2 всиновила двох дітей свого чоловіка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_2 звернулася до Генічеського РС УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч. 3 ст.4 Закону України "Про імміграцію", як одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України.

13.02.2015 року за № 342 Генічеським РС УДМС України в Херсонській області прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. І ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Не погоджуючись з даним рішенням позивачка звернулось до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи оцінку обґрунтованості тверджень позивача про протиправність даного рішення суд, вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року, Законом України "Про імміграцію" №2491-ІІІ від 07 червня 2001 року (далі Закон України №2491-ІІІ), Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26 грудня 2002 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства в порядку, визначеному законом України про імміграцію, можуть, зокрема, іммігрувати в Україну на постійне проживання.

За ст. 1 Закону № 2491 імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання, а іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію надається в межах квоти. Крім того поза квотою імміграцію надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в'їзду та перебування на території України.

Порядок надання дозволу на імміграцію в Україну на постійне проживання та перелік документів, необхідних для отримання такого дозволу визначено ст. 9 Закону № 2491, а підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію вказані в ст. 10 даного закону. Так, дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

З метою реалізації положень Закону № 2491 Кабінетом Міністрів України 26 грудня 2002 року винесено постанову № 1983, якою затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію й поданнями про його скасування і виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Цей Порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну іноземцям та особам без громадянства, поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також повноваження центральних органів виконавчої влади України, підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Порядок подання заяви про отримання дозволу на імміграцію, перелік необхідних документів та порядок їх розгляду, крім ст. 9 Закону № 2491, визначені пунктами 11-14, за якими територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит.

В судовому засіданні представник другого відповідача повідомив про те, що Генічеський РС УДМС України в Херсонській області сформував інформаційний запит начальнику Управління СБ України в Херсонській області, на який отримана відповідь від 17.01.2015 року№ 22/9-9255 про доцільність відмовити ОСОБА_2 у оформленні дозволу на імміграцію відповідно до п. 6 ч. І ст. 10 Закону України "Про імміграцію".

Після отримання відповідей від інших регіональних органів Національного центрального бюро Інтерполу та Держприкордонслужби, та на підставі вказаного листа- відповіді Управління Служби безпеки України в Херсонській області відповідачем було прийнято рішення від 13.02.15 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Отже, вказаний лист-відповідь Управління СБ України в Херсонській області від 17.01.2015 року став підставою для прийняття УДМС України в Херсонській області оскаржуваного рішення.

Відповідачі не заперечують тієї обставини, що позивачем дотримано порядок подання документів для отримання дозволу, документи оформлені правильно та подані у повному обсязі.

Судом досліджено лист Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 17.01.15 № 22/9-9255, з якого вбачається, що з метою недопущення загрози засадам національної безпеки України (використання державними правоохоронними органами Російської Федерації власних громадян, попередньо легалізованих на території України, для проведення протиправної діяльності на території України), та враховуючи військову агресію з боку суміжної держави, керуючись п. 6 ст. 10 Закону № 2491, Служба безпеки України вважає за доцільне відмовити громадянці РФ ОСОБА_2 у наданні дозволу на імміграцію.

Суд зауважує, що в листі Управління СБУ в Херсонській області не наведено жодних фактів, які б свідчили про наявність підстав вважати позивача особою, що вчиняє або є припущення щодо вчинення нею протиправної діяльності на території України, яка б загрожувала національній безпеці. Вказаний лист ґрунтується на інформації щодо існування загрози для національної безпеки загалом, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в південному регіоні України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не надано суду належних доказів існування інших обставин, що передбачені ст. 10 Закону № 2491-ІІІ, які б надали УДМС підстави для відмови в наданні дозволу на імміграцію, окрім зазначеного листа УСБУ в Херсонській області, який має рекомендаційний характер. Суд вважає, що перший відповідач повинен був оцінити обґрунтованість доводів СБУ щодо недоцільності надання позивачу статусу іммігранта, а не вважати даний лист беззаперечним доказом для такої відмови.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в жовтні 2012 року зареєструвала шлюб з гр.-м України ОСОБА_6, є матір'ю двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 (13 років) та ОСОБА_4 ( 8 років), ніякого відношенню до політики або правоохоронних органів Росії не має.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи спірне рішення, перший відповідач не надав належної оцінки наявності законних підстав для відмови в наданні позивачу дозволу на імміграції, тобто діяв необґрунтовано та протиправно, а тому вказане рішення підлягає скасуванню, як таке, що порушує права позивача на залишення в Україні для постійного проживання.

Разом з тим вимога позивача про зобов'язання Генічеський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд не має повноважень щодо спонукання суб'єкта владних повноважень приймати конкретне рішення, оскільки вирішення спірного питання щодо надання або не надання таких дозволів покладено виключно на органи УДМС України, які як суб'єкти владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймають рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав. ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері пубічно-правовх відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Отже, суд вважає за необхідне з метою захисту прав та охоронюваних інтересів заявника зобов'язати другого відповідача, як територіальний орган Державної міграційної служби України, вжити заходів щодо усунення порушень законодавства і зобов'язати УДМС у Херсонській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача з Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50 %).

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну чистини.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Генічеського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 13.02.15 № 342 про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області УДМС України у Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо надання дозволу на імміграцію в Україну.

Залишити без задоволення вимогу про зобов'язання Генічеський районний сектор УДМС України у Херсонській області прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну.

Відшкодувати з Державного бюджету на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 36 грн. (тридцять шість гривен) 54 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 квітня 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 3.1.3