Справа № 826/19559/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про скасування розпорядження №281/2014 від 21 травня 2014 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про скасування розпорядження №281/2014 від 21 травня 2014 року та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 в період з 24 липня 2012 року по 25 червня 2014 року працював в Апараті Ради національної безпеки і оборони України.

В період роботи позивача в Апараті Ради національної безпеки і оборони України Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2014 року №11/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» ОСОБА_3 встановлено надбавку за високі досягнення у праці у 2014 році у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг державного службовця та вислугу років.

Згідно Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21 травня 2014 року №281/2014-к «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці» втратило чинність Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2014 року №11/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до п. 1 Положення про Апарат Ради національної безпеки і оборони України, затвердженого Указом Президента України від 14 жовтня 2005 року №1446/2005 Апарат Ради національної безпеки і оборони України є державним органом, який здійснює поточне інформаційно-аналітичне та організаційне забезпечення діяльності Ради національної безпеки і оборони України.

Згідно з п. 10 Положення №1446/2005 посадові особи Апарату Ради є державними службовцями.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 5 п. 1 «в» п. 2 постанови КМ України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надати право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: установлювати: в) надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Тобто, з наведеного вбачається, що Секретареві РНБО України надано право, а не покладено обов'язок установлювати зазначені надбавки в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Апарату РНБО України.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що надбавка за високі досягнення у праці не відноситься до основної заробітної плати, як то зазначає позивач, оскільки вона не є обов'язковою при оплаті праці, виплата вказаної надбавки є правом, а не обов'язком, а відтак скасування надбавки за високі досягнення у праці не є зміною істотних умов праці.

Умови оплати праці державних службовців встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", згідно якої в межах затверджених Урядом умов оплати праці керівники відповідних державних органів, в тому числі Секретар РНБО України, встановлюють:

а) керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених наведеною вище постановою схем посадових окладів;

б) премії, надбавки та доплати, що передбачені положеннями статті 33 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до абз. 5 п.п. 1 «в» пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не є обов'язковою, та може бути скасована або її розмір може бути зменшений у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

А тому твердження позивача про те, що Розпорядженням Секретаря РНБО України №281/2014-к змінені умови оплати його праці, про що позивач мав бути попереджений не пізніше ніж за два місяці, є безпідставними.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» функції, структура та штатна чисельність Апарату Ради національної безпеки і оборони України визначаються Президентом України.

Указом Президента України від 15 квітня 2014 року № 406 "Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України" змінено граничну чисельність працівників Апарату Ради та затверджено нову структуру Апарату Ради національної безпеки і оборони України, якою передбачене функціонування в Апараті Ради замість юридичного відділу - юридичного сектору.

З метою реалізації положень вказаного Указу Президента України Секретар Ради, керуючись п.п. 10 та 13 п. 7 Положення про Апарат Ради національної безпеки і оборони України, яке затверджене Указом Президента України від 14 жовтня 2005 року 1446/2005 «Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України» (якими чітко встановлено, що Секретар Ради затверджує в установленому порядку штатний розпис, призначає на посади та звільняє з посад працівників Апарату Ради), та на підставі статей 40, 42, 43, 492, 494 Кодексу законів про працю України у зв'язку з організаційно-штатними змінами Апарату Ради з метою вирішення питання щодо перепризначення працівників, розпорядженням Секретаря РНБО України від 23 квітня 2014 року № 6/2014 утворено робочу групу з питань вивільнення працівників Апарату Ради, що підлягають скороченню, та штатної розстановки тих працівників, які залишаються.

На підставі узгоджених пропозицій, підготовлених робочою групою, позивачеві було запропоновано продовжити роботу в Апараті Ради на іншій посаді, що відповідала його кваліфікації та досвіду роботи, проте, він відмовився від переведення на запропоновану посаду державного експерта юридичного сектору у новій структурі Апарату Ради.

Після призначення працівників на посади передбачені новим штатним розписом та з метою встановлення їм надбавок за високі досягнення у праці, які передбачені п.п.1 «в» п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", враховуючи обсяги фонду заробітної плати Апарату, пропозиції керівників структурних підрозділів у формі службових записок, підготовлених відповідно до розділу 12 Положення про встановлення та виплату надбавок і доплат, преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Апарату Ради національної безпеки і оборони України, що затверджене розпорядженням Секретаря РНБО України від 21 червня 2011 року № 65/2011, робочою групою опрацьовано пропозиції та запропоновано Секретарю Ради проект розпорядження про нарахування надбавок за високі досягнення у праці.

Так, робочою групою, під час розгляду питання про формування переліку працівників, яким нараховуватиметься надбавка за високі досягнення у праці та надбавки за безпосереднє розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення їх експертизи, було ухвалено не включати позивача до такого переліку, оскільки надбавка за високі досягнення у праці встановлюється керівним працівникам і спеціалістам відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи). Проте, позивачем у період з 05 травня 2014 року по 25 червня 2014 року не опрацьовано жодного документу, що підтверджується службовою запискою ОСОБА_3 - заступника завідувача юридичного відділу та довідкою Апарату Ради №2034/11-5-1 від 05 грудня 2014 року, які наявні в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного Розпорядження від 21 травня 2014 року №281/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» в частині щодо визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2014 року №11/2014-к, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, а тому є законним і скасуванню не підлягає

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.