Справа № 826/2433/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 квітня 2015 року 12:49 № 826/2433/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В., Шулежка В.П. при секретарі Грабовському В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом доПриватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» Державної фінансової інспекції України
провизнання протиправною та скасування вимоги,
за участю:

представника позивача - Святина В.А.

представника відповідача - Конепуд Д.В., Хрущенко Е.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «По виробництву інсулінів «Індар» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «Індар») звернулось з позовом до Державної фінансової інспекції України (далі по тексту - відповідач, ДФІ) про визнання протиправною та скасування вимоги від 18.08.2014 № 04-14/1132.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки про порушення, нібито допущені у фінансово-господарській діяльності позивача, зроблені відповідачем за результатами ревізії та відображені в акті ревізії, не відповідають дійсності та є безпідставними, а спірна вимога суперечить чинному законодавству та є протиправною.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги.

Представники відповідача проти позову заперечували з тих підстав, що ДФІ діяла в межах повноважень та з дотримання вимог чинного законодавства України.

В судовому засіданні 08.04.2015 суд оголосив вступну та резолютивну частини.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 за результатами позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності у ПрАТ «Індар» за період з 01.10.2012 по 19.05.2014 проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2014 у справі № 761/14303/14-к за зверненням СУ ГУ МВС України у м. Києві від 03.06.2014 № 12/12-6056 відповідачем складено Акт ревізії № 04-21/15 (далі - Акт ревізії), яким, зокрема, встановлено, що внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання боржниками зобов'язань, зокрема, невиконання умов договорів, в частині оплати за поставлений товар, пропущено терміни позовної давності та втрачено боржників у зобов'язаннях на загальну суму 4023195,31 грн., що призвело до нанесення збитків ПрАТ «Індар» на вказану суму.

В подальшому, на підставі Акта ревізії позивачу надіслано вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 18.08.2014 № 26-04-14-14/12463 (далі - Вимога), якою з метою усунення порушень та недоліків встановлених ревізією, ДФІ вимагала від позивача:

1. розглянути акт ревізії на виробничій нараді та вирішити питання щодо притягнення до відповідальності осіб, які допустили порушення;

2. провести звірку розрахунків з боржниками, за якими рахувалася дебіторська заборгованість, по якій минув термін позовної давності та яку було списано з балансу Товариства;

3. відновити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, яку визнано боржниками в результаті проведених звірок, поновити терміни позовної давності та провести претензійно-позовну роботу щодо її стягнення з боржників на користь Товариства;

4. у випадку не визнання боржниками дебіторської заборгованості та (або) невиконання своїх зобов'язань на користь Товариства, провести претензійно-позовну роботу з особами, які допустили порушення, щодо стягнення з них матеріальної шкоди у сумі 4023195,31 грн., завданої Товариству, внаслідок втрати боржників у зобов'язаннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з Акту ревізії (арк. 43-44), ревізією наявності дебіторської заборгованості, термін позовної давності якої минув, та вжиття ПрАТ «Індар» заходів щодо її стягнення встановлено, що згідно з наданою до ревізії оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 071 «Списана дебіторська заборгованість» за період з 01.01.2012 по 19.05.2014 списано дебіторську заборгованість, термін позовної давності по якій минув на нагальну суму 8471055,45 грн., а саме дебіторську заборгованість, яка виникла у 2009-2010 роках та рахувалася перед: TOB «Донфармхолдинг» на суму 4210368,00 грн., TOB «Укрфарм центр» - 2665981,00 грн., ТОВ «Пластфарма» - 406198,00 грн., TOB «Модуль-концепт» - 258000,00 грн., TOB «Українські біотехнологічні інвестиції» - 237492,14 грн., ДАК «Укрмедпром» - 205691,53 грн., ФОП ОСОБА_5 - 95393,40 грн., TOB «ВКФ Технотрейд» - 78478,44 грн., TOB Фірма «Украгромонтажкомплект» - 42864,00 грн., TOB «Оптима Телеком» - 37856,30 грн., TOB НВОКЦ «Макс-Велл» - 25000,00 грн., ТОB «Номіс-Трейд» - 22132,71 грн., ФОП ОСОБА_7 - 21900,00 грн., ПП «Культішов» - 19000,02 грн., ПП «Айті-Тім» - 15480,00 грн., TOB «Б.К. Реконструкція» - 14727,56 грн., ПАТ КФМ «Укртелеком» - 14189,74 грн., ТOB Туристична компанія «Київський Супутник» - 3890,01 грн., ПП «Тронекс» - 13845,60 грн., TOB «Медео-Фарм» - 10800,00 грн., TOB «Славнафта Україна» - 9466,32 грн., ОСОБА_8 - 6011,00 грн., TOB «Промислово-індустріальний Союз» - 5027,64 грн., ПрАТ «Альба Україна» - 4850,00 грн., ТОВ «С.Д.С.-Альянс» - 4345,45 грн., ПрАТ «МТС Україна» - 3800,03 грн., ТОВ «AJIT Україна Лтд» - 2392,50 грн., ФОП ОСОБА_9 - 2275,00 грн., TOB «Укрфарм-Інвест» - 2262,00 грн., TOB «Юст» - 1958,00 грн., ТОВ «Хімлаборреактив» - 1813,35 грн., TOB «Техносила Плюс» - 1800,00 грн., ПКФ ЛТД АМК - 1775,97 грн., TOB «Мако» - 1767,60 грн., ДЕЗМП ІБХН HAH України - 1620,00 грн., СПД ОСОБА_10 - 1250,00 грн., ОСОБА_11 - 1186,00 грн., TOB «ВП Компанія ДіСі» - 1026,00 грн., ФОП ОСОБА_12 - 1000,00 грн., Полтавафарм (м. Полтава) - 980,84 грн., TOB «Епіцентр-К» - 804,47 грн., ЗAT «Торговельний Будинок Гуллівер» - 700,00 грн., Київська торгово-промислова палата - 616,00 грн., Козельщинська райлікарня - 521,00 грн., ЗАТ «Медінфарком» - 500,00 грн., ПП «Фірма Калина Трейдінг» - 467,52 грн., ПК РСДВСКН на ДКТ - 354,72 грн., ТОВ «Тера-Фарм Донецьк» - 350,00 грн., TOB «Ремедіум» - 180,00 грн., ТзОВ «Континент Нафто Трейд» Київська філія - 165,50 грн., ПП «Західпостач» - 132,00 грн., TOB «Айс Технолоджі» - 54,00 грн., TOB Продюсерська компанія «Алессандра» - 50,00 грн., ПП «Гален» - 44,80 грн., ПП «Галпостачасервіс» - 27,28 грн., УкрІНТЕІ - 25,00 грн., ДП «Укрметртестстандарт» - 7,68 грн., TOB «Трудовий колектив «Індар» - 4,00 грн.

В Акті ревізії також зазначено (арк. 44), що до ревізії надано протоколи засідання постійно діючої комісії по дебіторській та кредиторській заборгованості від 21.12.2012 та від 27.12.2013 та наказ про списання безнадійної та сумнівної дебіторської та кредиторської заборгованості від 27.12.2013 № 89-114-15 відповідно до яких у 2012-2013 роках ПрАТ «Індар» було списано та зараховано на балансовий рахунок 071 «Списана дебіторська заборгованість» дебіторську заборгованість, термін позовної давності по якій минув, на загальну суму 8471055,45 грн., зокрема: у 2012 році - по рахунку № 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», на рахунок № 441 «Прибуток нерозподілений» в сумі 171807,86 грн. та на рахунок № 944 «Сумнівні та безнадійні борги» в сумі 4251061,31 грн., по рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та рахунку № 37 «Розрахунки з іншими дебіторами» на рахунок № 944 «Сумнівні та безнадійні борги» в сумі 819187,11 грн.; у 2013 році - по рахунку № 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками» на рахунок № 944 «Сумнівні та безнадійні борги» в сумі 253905,74 грн. та по рахунку № 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на рахунок № 944 «Сумнівні та безнадійні борги» в сумі 2975093,43 грн.

При цьому, в Акті ревізії (арк. 45) вказано, що ревізією вжиття ПрАТ «Індар» заходів щодо стягнення з боржників дебіторської заборгованості, термін позовної давності по якій минув, на загальну суму 8471055,45 грн. встановлено, що відповідно до наданих до ревізії рішень Господарського суду Львівської області та Господарського суду Донецької області ПрАТ «Індар» зверталось до вказаних судів з позовами щодо стягнення з TOB «Українські біотехнологічні інвестиції» (м. Львів) боргу у сумі 237492,14 грн. та з TOB «Донфармхолдинг» (м. Донецьк) боргу в сумі 4210368,00 грн.

В той же час, в Акті ревізії (арк. 45) зазначено, що претензійно-позовна робота щодо стягнення дебіторської заборгованості на загальну суму 4023195,31 грн. (8471055,45 грн.-237492,14 грн.-4210368,00 грн.) з інших боржників ПрАТ «Індар» не проводилася.

Водночас, з матеріалів справи видно, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09, за результатами розгляду заяви ОСОБА_13 (голова правління ПрАТ «Індар» у період з 30.06.2011 по 20.04.2012) про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, зокрема, зобов'язано ОСОБА_14 (голова правління ПрАТ «Індар» у період до 30.06.2011) передати ОСОБА_13, як голові правління ЗАТ «Індар» (правонаступником є ПрАТ «Індар»): печатки, штампи, статутні та інші документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності позивача та майно вказаного товариства.

Наказом голови правління ЗАТ «Індар» ОСОБА_14 від 20.07.2009 № 90-114-15, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 147), з метою виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09, наказано структурним підрозділам товариства підготувати документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства, для їх подальшої відправки ОСОБА_13, а саме, зокрема:оригінали договорів, журнали реєстрації договорів, оригінали протоколів Загальних зборів акціонерів, протоколів засідання Правління, протоколів засідання Комісії по невиробничим витратам, протоколів засідання Технічної ради (відповідальна: ОСОБА_15.); оригінали всіх первинних бухгалтерських документів ЗАТ «Індар» та звітів по фінансово-господарській діяльності підприємства (відповідальний: ОСОБА_16.).

Вказаний у наказі від 20.07.2009 № 90-114-15 пакет документів (70 кг.) 23.07.2009 отримав ОСОБА_13, що підтверджується накладною кур'єрської служби «Профі» від 22.07.2009 № 008441 (т. 1 а.с. 148). При цьому, на виконання такого наказу складено реєстри документів, що передавалися, в переліку яких наявні первинні документи з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість (т. 3 а.с. 202-т. 4 а.с. 79).

Також з матеріалів справи вбачається, що наказом ПрАТ «Індар» від 06.10.2011 № 283-к ОСОБА_15 прийнята на посаду начальника юридичного департаменту.

Як видно з матеріалів справи, на виконання наказу від 07.10.2011 № 285-к складений Акт прийому-передачі документації юридичного відділу від 07.10.2011 (т. 1 а.с. 149), згідно якого ОСОБА_15 прийняла від в.о. начальника юридичного департаменту ОСОБА_17 наявні на дату складення акту в юридичному департаменті документи.

Колегією суддів з письмових пояснень представника позивача встановлено, що згідно з таким Актом передані статутні документи підприємства, деякі контракти та договори (не всі в оригіналі, а деякі в копіях) та журнали реєстрації договорів, проте, ні матеріалів претензійної, ні позовної роботи, ні матеріалів судових справ передано не було. Крім того, зазначеним Актом не передавались також первинні документи, які б підтверджували факт придбання товару, а саме: акти приймання-передачі, видаткові накладні, довіреності тощо.

При цьому, відповідно до наявної в матеріалах справи доповідної записки начальника юридичного департаменту ПрАТ «Індар» ОСОБА_15 від 28.03.2012 (т. 3 а.с. 133), 15.07.2009 на підприємство надійшла вказана ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова, у зв'язку з чим керівникам структурних підрозділів підприємства, в яких зберігалися документи, що стосувалися фінансово-господарської діяльності підприємства, 20.07.2009 було наказано негайно підготувати всі наявні у них оригінали документів для їх подальшої відправки ОСОБА_13 до м. Харкова. 21.07.2009 оригінали договорів та інших документів, які зберігалися в юридичному відділі, ОСОБА_15 було складено в коробки. В кожну коробку було вкладено по одному примірнику опису вкладеного. Коробки віднесли в приміщення, що знаходиться на 1-му поверсі. 22.07.2009 заступник голови правління з юридичних та економічних питань ОСОБА_18, який здійснював контроль за відправкою документів, доручив ОСОБА_15 зв'язатися з кур'єрською службою «Профі», з якою укладено договір, уточнити час, коли вона зможе забрати з підприємства вантаж. Кур'єр прибув 22.07.2009 приблизно о 15 год. Про його прибуття ОСОБА_15 повідомила охорона підприємства. Автомобіль кур'єрської служби стояв за межами підприємства (за воротами). В нього вже були завантажені коробки з документами. Кур'єр дав ОСОБА_15 бланки накладних для заповнення, які остання заповнила та 1 примірник, з відміткою кур'єра, забрала. На даний час оригінали наказу від 20.07.2009 № 90-114-15, договору з кур'єрською службою «Профі», накладної з відміткою про відправку та отримання документів відсутні, оскільки Податковою міліцією м. Києва, в рамках розслідування кримінальної справи проведено виїмку вказаних документів.

Разом з тим, згідно з наявним в матеріалах справи наказом від 21.02.2012 № 18-к «Про призначення тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ «Індар», заступника голови правління з комерційних питань ОСОБА_19 призначено виконуючим обов'язки голови правління ПрАТ «Індар» на період з 22.02.2012 по 01.05.2012 та надано останній на зазначений період право першого підпису на всій фінансово-господарській документації.

В свою чергу, наказом від 12.03.2012 № 18-114-15 «Про проведення інвентаризації первинних документів, договорів, контрактів та всіх дозвільних документів», копія якого наявна в матеріалах справи, наказано, зокрема, бухгалтерії та юридичному відділу провести інвентаризацію первинних документів ПрАТ «Індар», підготувати первинну документацію, яка підтверджує прострочену дебіторську та кредиторську заборгованість.

За результатами зазначеної інвентаризації та з метою відновлення первинної документації ПрАТ «Індар» звернулося до ОСОБА_13 з листом від 21.03.2012 № 638/114-04-110, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованих листів за 21.03.2012 та відповідним чеком (т. 3 а.с. 135-137), в якому зазначено, що у ході інвентаризації первинних документів, договорів, контрактів та всіх дозвільних документів, яка проводилась на виконання наказу від 12.03.2012 № 18-114-15, встановлено нестачі первинних документів і безпосередньо оригіналів первинних документів, які були передані ОСОБА_13 на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09. Також зазначено, що відсутність оригіналів первинних документів і безпосередньо оригіналів договорів, протоколів Загальних зборів акціонерів, протоколів засідання Правління, первинних бухгалтерських документів ЗАТ «Індар» та звітів по фінансово-господарській діяльності підприємства, позбавляють можливості ПрАТ «Індар» здійснювати господарську діяльність, вести претензійно-позовну роботу тощо, у зв'язку з чим ПрАТ «Індар» просило повернути передані ОСОБА_13 документи або повідомити про місце їх знаходження.

Поряд з цим, 26.03.2012 на підприємстві за підписом ОСОБА_15 складено реєстр відсутніх оригіналів договорів за період з 01.07.2009 по 29.02.2012, в якому також наявні договори з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість.

Отже, з вищенаведеного колегією суддів встановлено, що первинні документи (договори, акти, накладні тощо) з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість на загальну суму 4023195,31 грн. передані ОСОБА_13 за вказаною накладною кур'єрської служби «Профі» від 22.07.2009 № 008441, втім, як встановлено колегією суддів з пояснень представника позивача, за період роботи з 08.07.2011 по 20.04.2012 на посаді голови правління ОСОБА_13 не повертав на підприємство первинні документи отримані по вказаній накладній.

За таких умов, колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що на підприємстві була відсутня первинна документація з вказаними в Акті ревізії контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість на загальну суму 4023195,31 грн.

Також обґрунтованими є посилання позивача на неможливість, за відсутності оригіналів господарських договорів та первинних бухгалтерських документів, а також їх копій, звернення до господарського суду з огляду на наступне.

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

При цьому відповідно до змісту п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», з наступними змінами і доповненнями, у разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам ст. 36 ГПК України та ДСТУ 4163-2003 вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 2011 по 2012 проводилась претензійна робота з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість, що підтверджується залученими до матеріалів справи претензіями, реєстрами на відправку рекомендованих листів за відповідні дати з відбитками поштових штемпелів, чеками до них та рекомендованими повідомленнями про вручення таких поштових відправлень. Поряд з цим, зі змісту таких претензій також вбачається, що позивач просив одночасно надіслати йому належним чином завірені копії відповідних документів.

За таких умов, позивачем за висновком колегії суддів вжито заходів щодо виявлення та повернення первинної документації з контрагентами по яким в подальшому списано дебіторську заборгованість у розмірі 4023195,31 грн.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що останній не мав можливості для здійснення позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості у розмірі 4023195,31 грн. з вказаних в Акті ревізії контрагентів.

Втім, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання позивача, як на підставу для визнання протиправною Вимоги ДФІ, на те, що оскільки відповідач проводив ревізію за зверненням правоохоронного органу, то повинен був направити результати ревізії до такого органу, а не вживати заходів щодо усунення виявлених порушень шляхом винесення спірної Вимоги, з огляду на те, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-435а13 системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що передбачене в п. 48 Порядку № 550 і пункті 5.2 Порядку взаємодії (Порядок взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затверджений наказом Головного контрольно-ревізійного управління України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 № 346/1025/685/53 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1166/13040) правило, за якого при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу матеріали ревізії передаються до правоохоронного органу, не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» права направляти за результатами проведених ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності цих органів згідно з положеннями статті 2 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до змісту п.п. 10.1, 10.2 Методичних рекомендацій щодо здійснення інспектування органами Державної фінансової інспекції України, затвердженого наказом Державної фінансової інспекції України від 14.12.2011 № 90, при здійсненні ревізії відповідного питання основними документами, які підлягають перевірці, є: бухгалтерські облікові регістри: меморіальний ордер № 4 «Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими дебіторами», меморіальний ордер № 6 «Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими кредиторами», книга «Журнал-головна», Баланс; первинні документи, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо); книги обліку асигнувань та прийнятих зобов'язань; укладені договори, контракти, угоди. Перевірка передбачає контроль за вказаними документами об'єкта контролю на предмет, зокрема: наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності) та стан нарахування можливих санкцій за несвоєчасне погашення такої заборгованості; вжиття об'єктом контролю заходів для стягнення простроченої дебіторської заборгованості; наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення; достовірності дебіторської та кредиторської заборгованості за наявними на об'єкті контролю документами; результати зустрічних звірок з питань підтвердження заборгованості; відповідності сплаченої вартості товарів, робіт та послуг умовам укладених договорів; відповідності кількості та асортименту отриманих товарів, робіт та послуг умовам договорів; дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей.

Пунктом 10.4 зазначених Методичних рекомендацій встановлено, що особливу увагу необхідно звернути на достовірність та склад дебіторської і кредиторської заборгованостей, встановити причини їх виникнення, оскільки їх наявність може свідчити про порушення вимог Бюджетного кодексу України.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється.

Частиною 17 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що перевірка передбачає контроль за, зокрема, первинними документами, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо), укладеними договорами, контрактами, угодами на предмет наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності), вжиття об'єктом контролю заходів для стягнення простроченої дебіторської заборгованості, наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення, достовірності та складу дебіторської заборгованості, дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей.

Отже, для встановлення наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності), наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення, достовірності та складу дебіторської заборгованості, дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей органи державного фінансового контролю проводять перевірку первинних документів, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо), укладених договорів, контрактів, угод.

При цьому, за відсутності на об'єкті контролю відповідних первинних документів, з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, що контролюється, достовірності та складу дебіторської та кредиторської заборгованості, встановлення причини їх виникнення, органи державного фінансового контролю проводять зустрічні звірки для підтвердження таких даних, в тому числі даних щодо дебіторської заборгованості.

Як встановлено в Акті ревізії та зазначено представником відповідача, дебіторську заборгованість з контрагентами по яким її списано у розмірі 4023195,31 грн. встановлено лише на підставі протоколів засідання постійно діючої комісії по дебіторській та кредиторській заборгованості від 21.12.2012 та від 27.12.2013, а також по регістрах бухгалтерського обліку, втім як встановлено колегією суддів відповідачем перевірка будь-якої первинної документації з такими контрагентами проведена не була, так само як і не проведено зустрічні звірки з останніми для встановлення, зокрема, достовірності та складу дебіторської заборгованості, причини її виникнення.

За таких обставин, колегією суддів до уваги не приймається твердження відповідача про те, що у зв'язку з не наданням до ревізії первинної документації (договорів, актів, накладних тощо) з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість, відповідач не мав можливості її перевірити.

Відповідно до абзацу 2 п. 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550), акт ревізії містить: вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об'єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об'єкта контролю у період, що підлягав ревізії; констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем в Акті ревізії висновок про наявність дебіторської заборгованості у розмірі 4023195,31 грн. зроблено поверхнево, а саме без перевірки будь-якої первинної документації з вказаними контрагентами, без проведення зустрічних звірок таких контрагентів для встановлення достовірності та складу дебіторської заборгованості, причини її виникнення, чим порушено вимоги п. 35 Порядку № 550 в частині викладення висновків в Акті ревізії, які належним чином не обґрунтовані відповідними документами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що висновок відповідача в Акті ревізії про не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості на загальну суму 4023195,31 грн., що призвело до нанесення збитків ПрАТ «Індар» на вказану суму, є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, колегія суддів, в контексті п.п. 2-3 Вимоги, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів чинного законодавства акт звірки - є документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами (договором, розрахунками, тощо). Відповідно акт звірки не може використовуватись як письмова форма визнання боргу. Первинні документи повинні містити дату здійснення господарської операції, суму платежу або суму на яку проведено залік, інші реквізити. Саме такі первинні документи, а не складені на їх підставі акти звірки взаємних розрахунків, виступають належними доказами у підтвердження проведення тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання цивільних прав та обов'язків.

Більш того, колегія суддів, в контексті п.п. 3-4 Вимоги, вважає за потрібне зауважити на такому.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

У відповідності до ст. 10 вказаного Закону Органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7).

Як встановлено абзацом 3 п. 35 Порядку № 550 виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 36 Порядку № 550 акт ревізії підписується посадовою особою контролюючого органу та керівником і головним бухгалтером об'єкта контролю або особою, уповноваженою на ведення бухгалтерського обліку, а також за необхідності іншими працівниками об'єкта.

У разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб (п. 49 Порядку № 550).

У відповідності до п. 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

За приписами положень ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються

Окрім того, нормами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Порядку № 550 на посадових осіб ДФІ, що проводять інспектування, не покладено обов'язку самостійного визначення та поіменного зазначення в акті ревізії кожної з осіб, винних у допущених порушеннях.

Так, загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників визначені статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Частинами 1-3 статті 136 КЗпП України встановлено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно з ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу

Отже, обов'язок по визначенню осіб, винних у вчиненні порушень фінансової дисципліни, обсягу завданої кожної з них шкоди та наявності у їх діях вини, пов'язаної із заподіяною шкодою, законодавством покладено саме на роботодавця, тобто, в даному випадку, ПрАТ «Індар».

При цьому, як вбачається з Акту ревізії, особами, які винні у встановленому ревізорами порушенні зазначено голову правління ПрАТ «Індар» ОСОБА_14 (якого 30.06.2011 було звільнено з посади голови правління ПрАТ «Індар» наказом від 24.05.2012 № 69-к), голову правління ПрАТ «Індар» ОСОБА_13 (якого 20.04.2012 було звільнено з посади голови правління ПрАТ «Індар» наказом від 20.04.2012 № 51/к), голову правління ПрАТ «Індар» ОСОБА_20 та начальника юридичного департаменту ПрАТ «Індар» ОСОБА_15

Тобто, всупереч вищевказаним нормам законодавства, відповідач у своїй вимозі сам визначив осіб, яких вимагає притягнути до відповідальності та обсяг завданої ними шкоди. Отже, спірна вимога відповідача в цій частині є такою, що прийнята поза межами компетенції ДФІ, тому також підлягає скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 02.04.2014 у справі № К/800/38285/13.

Крім того, з аналізу викладених норм Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» слідує, що пропозиції щодо усунення наслідків порушення законодавства, вищевикладені у вимозі, повинні відповідати передбаченим законом способам захисту порушених інтересів держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Зі змісту Розділу ІІ Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 КАС України, ст. 3 ЦПК України, ст. 1 ГПК України звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів є невід'ємним та гарантованим державою правом, а не обов'язком. З огляду на це, ніхто не може бути зобов'язаний скористатися своїм правом звернутися до суду для захисту своїх або державних інтересів. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.09.2012 у справах № К/9991/36433/12 та № К/9991/40559/12, від 27.09.2012 № К/9991/40179/12.

Також колегією суддів враховується посилання позивача на те, що частина контрагентів по яким списано дебіторську заборгованість наразі перебуває у стані: припинено, в стані припинення, порушено справу про банкрутство, що підтверджується відповідними відомостями з ЄДРПОУ.

Таким чином, вимога відповідача, що була направлена в адресу ПрАТ «Індар» в частині із вимогою до останнього провести позовну роботу, не ґрунтується на законі та є такою, що прийнята органом фінконтролю з перевищенням наданих йому повноважень.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірна Вимога відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності висновків Акту ревізії та спірної Вимоги.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ч. 4 ст. 11 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції України про усунення виявлених ревізією порушень від 18.08.2014 № 04-14/1132.

Позивач про присудження судових витрат на його користь з Державного бюджету України не просив.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу Державної фінансової інспекції України про усунення виявлених ревізією порушень від 18.08.2014 № 04-14/1132.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: Є.В. Аблов

В.П. Шулежко