Справа № 216/2906/14-а(2а/216/187/14)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2015 рокусправа № 216/2906/14-а(2а/216/187/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги при виході на пенсію в розмірі 10 місячних посадових окладів;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу нарахувати і виплатити грошову допомогу при виході та пенсію в розмірі 10 місячних посадових окладів, а саме 14040,00 грн.;

- визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо відмови у врахуванні індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги зі скрутним матеріальним становищем при розрахунку заробітної плати (посадового окладу) та з подальшим розрахунком і виплатою пенсії;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу врахувати індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу зі скрутним матеріальним становищем при розрахунку заробітної плати (посадового окладу) та з подальшим розрахунком і виплатою пенсії.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що працювала на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської область. 28.03.2014 року була звільнена за п.2 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що перешкоджало продовженню роботи. Відповідно до ст.21 Закону України «Про основні засади ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» їй було достроково призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». На думку позивача, при достроковому виході на пенсію та наявності 18 років стажу державної служби, вона має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», а також на обчислення пенсії з урахуванням виплат,на які було нараховано збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески. Відповідач не визнає таке право позивача, що і стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при виході на пенсію в розмірі 10 місячних посадових окладів; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при виході на пенсію в розмірі 10 місячних посадових окладів в сумі 14040 грн.; визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу щодо відмови у врахуванні індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги зі скрутним матеріальним становищем при розрахунку заробітної плати (посадового окладу) та з подальшим розрахунком і виплатою пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу врахувати індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу та оздоровлення та матеріальну допомогу зі скрутним матеріальним становищем при розрахунку заробітної плати ( посадового окладу) ОСОБА_1 та з подальшим розрахунком і виплатою пенсії.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивача було звільнено на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, а обов'язковою умовою для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, передбаченої ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», є звільнення працівника, у зв'язку з виходом на пенсію. Тому, на думку заявника апеляційної скарги, законних підстав для здійснення даної виплати немає.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачу слід відмовити у здійсненні перерахунку, оскільки відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Такі види виплат, як матеріальна допомога та індексація грошових доходів не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» як складові заробітної плати державного службовця,

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 з 1996 року працювала на посадах державного службовця, що підтверджується копією її трудової книжки.

Відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 28.03.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за п.2 ст.40 КЗпП України за невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 31.03.2014 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

31.03.2014 року позивач письмово звернулась до відповідача з проханням виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області листом від 03.04.2014 за №658/05/29 повідомило позивача, що законних підстав для виплати грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів немає. Обґрунтовуючи свою відмову, відповідач зазначав, що грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів виплачується при розірванні трудового договору у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Оскільки позивач була звільнена за п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, у відповідача не було законних підстав для виплати позивачеві зазначеної грошової допомоги. На підставі статті 44 КЗпП України позивачу виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Крім того відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку, мотивуючи тим, що відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Такі види виплат, як матеріальна допомога та індексація грошових доходів не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» як складові заробітної плати державного службовця, тому зазначені виплати не враховуються для обчислення пенсії.

Спірним у справі є питання наявності права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до норм ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням дострокового призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.21 Закону України «Про основні засади ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та у здійсненні перерахунку з урахуванням допомоги та індексації.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», стаж державної служби складає 18 років, а тому, відповідно до ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів. Крім того суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріальна допомога та індексація грошових доходів, мають бути враховані при розрахунку пенсії, оскільки на них нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 44 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Тобто, Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» встановлено додаткову соціальну гарантію з боку держави для певної категорії громадян, а саме: право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку за певних умов.

Станом на момент звільнення позивача з роботи - 21.06.2011р., стаття 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діяла, що свідчить про правомірність дострокового призначення позивачу пенсії державного службовця з 22.06.2011р..

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу»державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

При звільненні з державної служби позивач мала стаж державної служби понад 10 років та після звільнення стала на облік до територіального управління Пенсійного фонду України.

З урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого і законного висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги у разі виходу на пенсію.

Посилання заявника апеляційної інстанції на те, що обов'язковою умовою для виплати 10 місячних посадових окладів є наявність припинення державної служби у зв'язку з виходом особи на пенсію є безпідставними, оскільки нормою статті 37 Закону України «Про державну службу» передбачено право на отримання грошової допомоги у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років, не приймаються судом апеляційної інстанції, виходячи зтакого.

У даному випадку визначальним критерієм для отримання грошової допомоги є саме факт виходу особи на пенсію державного службовця при наявності стажу державної служби не менше 10 років. При цьому, вказана норма права не визначає підстав припинення державної служби (трудового договору). Статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» встановлено додаткову соціальну гарантію з боку держави для певної категорії громадян. Використання особою такої додаткової гарантії не може бути підставою для позбавлення її інших належних їй соціальних гарантій, установлених іншими законами, зокрема, права на встановлену ст..37 Закону України «Про державну службу» грошову допомогу в розмірі десяти місячних посадових окладів у разі виходу такої особи на пенсію за наявності стажу державної служби 10 років, у тому числі й дострокову.

Щодо перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та індексації грошових доходів слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно абзацу 4 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягає оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, передбачені законодавством, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премії та індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога та індексація, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, є правильним, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України (постанова від 20.02.2012р. у справі №21-430а11), рішення якого, відповідно до ст.244-2 КАС України, є обов'язковими для виконання усіма судами України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року у справі № 216/2906/14-а (2-а/216/187/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко