Справа № 2а-0370/1154/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 7078/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2013 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року Луцька об'єднана державна податкова інспекція Волинської області Державної податкової служби звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач просив стягнути з відповідача штрафні (фінансові) санкції в сумі 17471, 25 грн., застосовані рішеннями Луцької ОДПІ від 6.09.2010 року № та від 6.09.2010 року №.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави 17 471, 25 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції є безпідставною, необґрунтованою, прийнятою без повного та всебічного встановлення обставин справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неправомірність прийняття податковим органом рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1.

Відповідачка як платник податків перебуває на обліку в Луцькій ОДПІ з 23.07.2004 року згідно довідки позивача від 15.03.2011 року № 393.

Згідно акта перевірки ДПА у Волинській області від 20.08.2010 року, податковим органом встановлено порушення відповідачкою вимог п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 2.2, п. 2.6 постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ прийнято рішення від 6.09.2010 року № про застосування до відповідачки штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17 032,50 грн. та рішення від 6.09.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 438,75 грн.

Рішення Луцької ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 6.09.2010 року № та № були оскаржені відповідачкою до суду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 5.11.2010 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 6.09.2010 року № . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2013 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 5.11.2010 року скасовано та прийнято нову постанову, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи позов Луцької ОДПІ, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій, оскільки такі санкції відповідачем не сплачені.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи ДПС мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржувала в судовому порядку рішення Луцької ОДПІ від 6.09.2010 року № та № , згідно яких до відповідача були нараховані штрафні (фінансові) санкції.

Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2013 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в було відмовлено. Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 6.03.2013 року набрала законної сили з моменту її проголошення. Нею спростовуються доводи апелянта щодо незаконності прийнятих Луцькою ОДПІ рішень від 6.09.2010 року № та № , які на час розгляду справи в суді першої інстанції є чинними.

Тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17471, 25 грн. відповідно до рішень Луцької ОДПІ від 6.09.2010 року № та № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2013 року у справі № 2а/0370/1154/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський