Справа № 805/291/15-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 р. Справа №805/291/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Лазник І.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Сергієнко Ю.Р. - довір. від 12.03.2015 року б/н, Фоменко Т.М. - довір. від 23.03.2015 року б/н

від відповідача - Назаренко О.В. - довір. Від 16.03.2015 року № 1, Чернишова С.О. - довір. від 01.04.2015 року № 21

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські системи кабельних трас»

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські системи кабельних трас» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.05.2014 року № /10879 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 250431 грн., в тому числі основний платіж в сумі 166954 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 83477 грн. (з урахуванням уточнень).

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, податкове повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що в підтвердження правомірності ведення доходів, витрат, включення сум до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ під час перевірки фахівцям податковому органу надані усі документи первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Вважає неправомірним посилання податкового органу на відсутність реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «Доміне», оскільки фактичне виконання договору, укладеного з зазначеним суб'єктом господарювання, підтверджене первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та, крім того, як вважає позивач, порушення норм законодавства його контрагентами не може нести для нього жодних негативних наслідків.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що податкове повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що під час перевірки податковим органом встановлений факт відсутності реальності здійснення господарської операції позивача з контрагентом ТОВ «Доміне», оскільки згідно акту ДПІ у Калінінському районі м. Донецька від 27.03.2014 року № 284/05-63-22-03/38471913 зустрічну звірку здійснити неможливо, ТОВ «Доміне» за юридичною адресою не знаходиться, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та будь - яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності, не виявлено.

Зазначає, що позивачем, також, не надано належних документів, які підтверджують факт перевезення ТМЦ за договором з ТОВ «Доміне», а саме, вказує на те, що товарно - транспортні накладні заповнені з порушенням вимог чинного законодавства.

Наполягає на тому, що СПД ОСОБА_5 взагалі не мала можливості здійснити перевезення ТМЦ від ТОВ «Доміне» на адресу позивача, оскільки згідно інформації Центру надання послуг, пов?язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування міст Краматорська і Дружківки від 09.04.2014 року № 9-12/11к-5459, транспортні засоби, які зазначені у товарно - транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ ТОВ «Доміне», належать іншим власникам.

Представники позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача у судовому засіданні проти доводів позовної заяви заперечували та зазначили, що податкове повідомлення - рішення, які оскаржуються, прийняте податковим органом по факту встановленого порушення, в межах повноважень та на підставі норм Податкового кодексу України, тому просили в задоволені позовної заяви відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, заслухавши представників сторін, суд встановив.

ТОВ «УСКТ» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 84333, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Щербакова, б. 14, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Краматорську (т. 1 - а.с. 135 - 139, 140).

В період з 04.04.2014 року по 14.04.2014 року ДПІ у м. Краматорську здійснена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «УСКТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту та податкових зобов?язань по деклараціям з ПДВ за січень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Доміне» та з питань відображення у бухгалтерському обліку підприємства придбання та оприбуткування ТМЦ, отриманих від ТОВ «Доміне», за результатами якої складений акт від 22.04.2014 року № 359/22-01-33529062 (т.1 - а.с. 19 - 40).

Під час перевірки податковим органом встановлені порушення ТОВ «УСКТ» вимог чинного законодавства, а саме:

- п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п.198.2 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми податкового кредиту з ПДВ за січень 2014 року на суму 166953 грн. 60 коп.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Краматорську прийняте податкове повідомлення - рішення від 28.05.2014 року № /10879 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 250431 грн., в тому числі основний платіж в сумі 166954 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 83477 грн.

Висновок податкового органу про порушення товариством вимог чинного законодавства зроблений на підставі встановлених під час перевірки, як зазначено в акті про результати перевірки, фактів здійснення фінансово - господарської діяльності ТОВ «УСКТ» поза межами правового поля, оскільки фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ «Доміне» та правочини, кладені з зазначеним суб?єктом господарювання не спричинили реального настання юридичних наслідків та економічних вигод.

Як зазначено в акті перевірки, згідно договору від 04.03.2013 року № 18, укладеного ТОВ «УСКТ» (покупець) та ТОВ «Доміне» (продавець), продавець постачає, а покупець купує металопрокат, постачання здійснюється транспортом продавця.

Згідно акту ДПІ у Калінінському районі м. Донецька від 27.03.2014 року № 284/05-63-22-03/38471913 зустрічну звірку здійснити неможливо, оскільки ТОВ «Доміне» за юридичною адресою не знаходиться, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та будь - яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності, не виявлено, податкова звітність з податку на прибуток за 2013 рік та фінансова звітність за 2013 рік до податкового органу не надавалась, наявність основних фондів, залишків товарно - матеріальних цінностей, суми дебіторської та кредиторської заборгованості та інші економічні показники встановити неможливо, тобто, як зазначено в акті, ТОВ «Доміне» не мало намір нараховувати та сплачувати суми податкових зобов?язань з податку на прибуток за 2013 рік.

В акті, також, зазначено, що згідно аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень - лютий 2014 року, номенклатура товарів (робіт, послуг), що придбавались ТОВ «Доміне», не відповідає номенклатурі реалізованих товарів (робіт, послуг).

Згідно висновку ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька від 27.03.2014 року № 72 ТОВ «Доміне» за юридичною адресою не знаходиться, встановити місцезнаходження документів фінансово - господарської діяльності та відповідальних осіб неможливо, 07.04.2014 року СУ ФР ГУ Міндоходів у Донецькій області розпочате досудове розслідування за ч. 2 ст. 205 КК України.

Як зазначено в ЄРДР, невстановлені особи, діючі умисно в період 2012 - 2014 роки з корисних мотивів, не маючи дійсного наміру здійснювати фінансово - господарську діяльність, маючи мету отримати прибуток з незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, з метою прикриття незаконної діяльності створили шляхом реєстрації в органах Державної реєстрації та у подальшому використовувати реквізити суб?єкта підприємницької діяльності, серед яких - ТОВ «Доміне».

Крім того, в акті про результати перевірки ТОВ «УСКТ» від 22.04.2014 року зазначено, що перевізником у спірних взаємовідносинах є СПД ОСОБА_5, згідно відповіді Приморського відділення Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя СПД ОСОБА_5 знаходиться на обліку у Жовтневій ОДПІ м. Маріуполя, основний вид діяльності - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми з СПД ОСОБА_5 не лічаться, найманих працівників не встановлено, згідно відповіді Центру надання послуг, пов?язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування міст Краматорська і Дружківки від 09.04.2014 року № 9-12/11к-5459, транспортні засоби, які зазначені у товарно - транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ ТОВ «Доміне», належать іншим власникам.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, 04.03.2013 року між ТОВ «УСКТ» (покупець) та ТОВ «Доміне» (продавець) укладений договір № 18, за умовами якого покупець покупає, а продавець постачає металопрокат, постачання здійснюється транспортом продавця (т. 1 - а.с. 41).

Пунктом 2 договору передбачено, що ціни на продукцію встановлюються за специфікаціями до договору, оплата товару здійснюється після його поставки на підставі рахунку шляхом перерахунку грошових коштів в установі банку.

Згідно п. 3 договору датою поставки є дата виписки накладної, продавець надає покупцю рахунок - фактуру, накладну, податкову накладну.

Приймання продукції, згідно пункту 4 договору, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо - технічного призначення та товарів народного використання, затвердженої Арбітражним судом СРСР 15.06.1965 року із змінами від 29.12.1973 року № 81, від 14.11.1974 року № 98, від 23.07.1975 року № 115.

На виконання умов договору ТОВ «Доміне» (постачальник) надав ТОВ «УСКТ» (покупець) специфікації на товар - лист оцинкований:

- від 13.01.2014 року № 91 на суму 58017 грн. 60 коп.;

- від 15.01.2014 року № 92 на суму 58752 грн.;

- від 17.01.2014 року № 93 на суму 51408 грн.;

- від 20.01.2014 року на суму 57283 грн. 20 коп.;

- від 21.01.2014 року № 95 на суму 59486 грн. 40 коп.;

- від 24.01.2014 року № 96 на суму 56548 грн.80 коп.;

- від 27.01.2014 року № 97 на суму 55080 грн.;

- від 29.01.2014 року № 98 на суму 168912 грн.;

- від 30.01.2014 року на суму 277603 грн. 20 коп.;

- від 31.01.2014 року № 100 на суму 158630 грн. 40 коп. (т. 1 - а.с. 41 - 51).

Згідно умов договору ТОВ «Доміне» виписало ТОВ «УСКТ» видаткові накладні та рахунки - фактури:

- від 13.01.2014 року № 103 на суму 58017 грн.60 коп.(т.1 - а.с. 52 - 53);

- від 15.01.2014 року № 139 на суму 58752 грн. (т. 1 - а.с. 55 - 56);

- від 17.01.2014 року № 170 на суму 51408 грн. (т. 1 - а.с. 58 - 59);

- від 20.01.2014 року № 200 на суму 57283 грн. 20 коп. (т. 1 - а.с. 61 - 62);

- від 21.01.2014 року № 214 на суму 59486 грн. 40 коп. (т. 1 - а.с. 64 - 65);

- від 24.01.2014 року № 262 на суму 56548 грн.80 коп. (т.1 - а.с. 67 - 68);

- від 27.01.2014 року № 299 на суму 55080 грн. (т.1. - а.с. 70 - 71);

- від 29.01.2014 року № 324 на суму 168912 грн. (т.1. - а.с. 73 - 74);.

- від 30.01.2014 року № 341 на суму 277603 грн. 20 коп. (т. 1 - а.с. 76 - 77);

- від 31.01.2014 року № 397 на суму 158630 грн.40 коп. (т. 1 - а.с. 79 - 80).

Постачання ТМЦ здійснювалось автомобільним перевізником СПД ОСОБА_5 автомобілями DAF НОМЕР_1, MAH НОМЕР_2, МЕРС НОМЕР_3, Вольво НОМЕР_4, НОМЕР_5, Рено НОМЕР_6, про що свідчать надані до матеріалів справи копії товарно - транспортних накладних (т. 1 - а.с. 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75, 78, 81).

згідно відповіді Центру надання послуг, пов?язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування міст Краматорська і Дружківки від 09.04.2014 року № 9-12/11к-5459, транспортні засоби, які зазначені у товарно - транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ ТОВ «Доміне», належать:

- автомобіль DAF НОМЕР_1 - ОСОБА_6;

- автомобіль MAH НОМЕР_2 - ОСОБА_7;

- автомобіль МЕРС НОМЕР_3 - ОСОБА_8;

- автомобіль Вольво НОМЕР_4 - ОСОБА_9;

- автомобіль НОМЕР_5 - ОСОБА_10;

- автомобіль Рено НОМЕР_6 - ОСОБА_11

ТОВ «Доміне» виписало ТОВ «УСКТ» податкові накладні:

- від 13.01.2014 року № 103 на суму 58017 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ в сумі 9669 грн. 60 коп.;

- від 15.01.2014 року № 139 на суму 58572 грн., в тому числі ПДВ в сумі 9792 грн.;

- від 17.01.2014 року № 170 на суму 51408 грн., в тому числі ПДВ в сумі 8568 грн.;

- від 20.01.2014 року № 200 на суму 57283 грн. 20 коп., в тому числі ПДВ в сумі 9547 грн. 20 коп.;

- від 21.01.2014 року № 214 на суму 59486 грн. 40 коп., в тому числі ПДВ в сумі 9914 грн. 40 коп.;

- від 24.01.2014 року № 262 на суму 56548 грн. 80 коп., в тому числі ПДВ в сумі 9424 грн. 80 коп.;

- від 27.01.2014 року № 299 на суму 55080 грн., в тому числі ПДВ в сумі 9180 грн.;

- від 29.01.2014 року № 324 на суму 168912 грн., в тому числі ПДВ в сумі 28152 грн.;

- від 30.01.2014 року № 341 на суму 277603 грн. 20 коп., в тому числі ПДВ в сумі 46267 грн. 20 коп.;

- від 31.01.2014 року № 397 на суму 158630 грн. 40 коп., в тому числі ПДВ в сумі 26438 грн. 40 коп. (т. 1 - а.с. 82 - 93).

В подальшому лист оцинкований, отриманий ТОВ «УСКТ» від ТОВ «Доміне» використаний у власній господарській діяльності, що підтверджене первинними бухгалтерськими документами, а саме, договорами, специфікаціями, рахунками, тощо, копії яких приєднані до матеріалів справи (т. 1 - а.с. 41-247 , т. 2 - а.с. 1-240, т. 3 - а.с. 1-18).

Суми податку на додану вартість включені ТОВ «УСКТ» до складу податкового кредиту та відображені у податковій декларації з ПДВ за січень 2014 року (т. 1 - а.с. 99 - 105).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог Податкового кодексу України, тому просить визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення - рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1. Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обов'язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Суд вважає помилковим висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п.198.2 ст.198 Податкового Кодексу України, з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V Податкового кодексу України регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об?єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, отримавши податкові накладні від контрагентів, у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, відповідно до п.44.1 якої для цілей оподатковування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподатковування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення ); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку ); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, зв'язаних з вирахуванням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Згідно п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для визначення (розрахунку) об'єкта оподатковування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів і витрат з урахуванням положень цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до п. 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, під час перевірки позивачем надані податковому органу документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме, договір, специфікації до договору, рахунки - фактури, податкові накладні, що є підтвердженням реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Факт здійснення транспортування ТМЦ підтверджений товарно - транспортними накладними, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Суд не приймає до уваги довід відповідача щодо відсутності у перевізника - СПД ОСОБА_5 можливості здійснювати вантажні перевезення у зв?язку з відсутністю у суб?єкта господарювання транспортних засобів та інформацією, що транспортні засоби, зазначені в ТТН, належать іншим особам, оскільки податковим органом на вимогу суду не надані належні докази в підтвердження зазначених доводів, відповідні пояснення у СПД ОСОБА_5 та власників транспортних засобів не відбирались та, крім того, сам по собі факт відсутності у власності саме СПД ОСОБА_5 таких транспортних засобів не може бути підставою для висновку про відсутність факту перевезення ТМЦ на адресу позивача від його контрагента.

Крім того, як встановлено судом, СПД ОСОБА_5 зареєстрована та здійснює фінансово - господарську діяльність, знаходиться на обліку у Жовтневій ОДПІ м. Маріуполя, основний вид діяльності - інша допоміжна діяльність у сфері транспорт.

Суд вважає неправомірними доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства при здійснені фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Доміне», виходячи з наступного.

Згідно п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Тобто, чинним законодавством України, зокрема, Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника; за будь-якими із сторін правочину не передбачено зобов'язання та не визначено права здійснення контролю показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності заявленими іншою стороною правочину, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

Виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», «Булвес» АД проти Болгарії», позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування в розумінні зазначеної норми Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом 1 частини 2 зазначеної норми Закону визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Оскільки під час розгляду справи встановлена протиправність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а податкове повідомлення - рішення - визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські системи кабельних трас» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.05.2014 року № /10879 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 250431 грн., в тому числі основний платіж в сумі 166954 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 83477 грн. - задовольнити повністю.

Податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 28.05.2014 року № /10879 про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські системи кабельних трас» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 250431 грн., в тому числі основний платіж в сумі 166954 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 83477 грн. - визнати протиправним та скасувати.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські системи кабельних трас» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 487 грн. 20 коп.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У судовому засіданні 02.04.2015 року проголошена вступна та резолютивна частини постанови, повний текст постанови виготовлений 07.04.2015 року.

Суддя Давиденко Т.В.