Справа № 802/1871/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1871/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

01 квітня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 31 березня 2004 року ФОП ОСОБА_2 зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та є платником страхового внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці винесено вимогу №Ф-690 від 03 лютого 2014 року, через не сплату позивачем за 2005-2010 роки страхового внеску у сумі 1968,98 грн., у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд І інстанції виходив з наступного.

У зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2011 року Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-YI (далі Закон 2464), абзацом 5 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу VIII Закону 2464 передбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до абзацу 6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу VIII Закону 2464 на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 15 вказаного Закону визначено, що платниками внесків є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії, фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пп.4 п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбали спеціальний торговий патент) та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим законом у фіксованому розмірі.

Такий фіксований розмір сплати внесків фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності до Пенсійного фонду України встановлено Указом Президента України від 03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва.

Відповідно до абзацу 2 частини 7 пункту 2 Указу суми єдиного податку сплаченого фізичною особою - суб'єктом малого підприємництва, відділенням Державного казначейства України перераховувались 42 % до Пенсійного фонду України.

У зв'язку із змінами внесеними до Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік", встановлено доплату до мінімального страхового внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до зазначеного Закону, фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) зобов'язані сплачувати страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна бути не менша мінімального розміру страхового внеску.

Враховуючи викладене, у позивача виникла заборгованість перед Пенсійним фондом зі сплати страхових внесків за 1 квартал 2005 року та 3-4 квартал 2010 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що в діях управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з нарахування ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків протиправність відсутня, а вимога №Ф-690 від 03.02.2014 року на суму 1968, 98 грн. є законною та скасуванню не підлягає.

Надані апелянтом докази не спростовують правильність визначення відповідачем суми боргу, що відображена у вимозі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 березня 2015 року відстрочив ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до закінчення розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки позивачем судові витрати станом на час закінчення апеляційного розгляду не оплачені, вони підлягають стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 913, 50 грн. (дев'ятсот тринадцять гривень п'ятдесят копійок).

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.