Справа № 2а-12069/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 7960/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «TFC Group» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року у справі за позовом Державної податкової інспекції в Дрогобицькому районі Львівської області до товариства з обмеженою відповідальністю «TFC Group» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року Державна податкова інспекція в Дрогобицькому районі Львівської області звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «TFC Group» про стягнення податкового боргу.

Позивач просив стягнути з рахунків боржника ТОВ «TFC Group» податковий борг в сумі 21249, 70 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «TFC Group» до бюджету кошти в сумі 21249, 70 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ТОВ «TFC Group», яке в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі відповідно до п.4 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки на момент прийняття оскаржуваної постанови набрала законної сили постанова Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2010 року у справі № 2а-6906/10/1370 з того самого спору і між тими самими сторонами. Крім того, суд першої інстанції належним чином не повідомив відповідача про дату, час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим позбавив його можливості заперечити вирішення даної справи по суті.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2009 року позивачем надіслано відповідачу першу податкову вимогу форми «Ю1» № 1/394, згідно якої загальна сума податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями станом на 10.06.2009 року становить 33659,93 грн. (у тому числі за основним платежем 12199,43 грн., за штрафними санкціями 21460,70 грн., за пенею 0,00 грн.). Дана вимога отримана представником відповідача 15.06.2009 року .

15.07.2009 року позивачем надіслано відповідачу другу податкову вимогу форми «Ю2» № 2/437, яка вручена відповідачу 23.07.2009 року.

25.08.2009 року ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області прийнято рішення № 644/10/24-122 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

30.06.2010 року ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області на підставі акта перевірки № 422/23-1 від 10.06.2010 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «З» № /0, згідно якого сума штрафу у розмірі 50% узгодженої суми податкового зобов'язання, сплаченої із затримкою, складає 15149,98 грн.

11.08.2010 року ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № /0, згідно якого сума штрафу у розмірі 50% узгодженої суми податкового зобов'язання, сплаченої із затримкою, складає 6091,12 грн., за платежем-податок на прибуток підприємств.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача податкового боргу, оскільки такий борг ТОВ «TFC Group» не сплачений.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі Закон), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, податковим боргом (недоїмкою), вважається, податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Відповідно до пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією ж статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону, у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону, податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (п.41.5 ст.41 ПК України).

Згідно з пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 87.1. ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Як видно з матеріалів справи, сума непогашеного боргу ТОВ «TFC Group» становить 21249, 70 грн. Даний борг виник у зв'язку з нарахуванням податковим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань у розмірі 6099, 72 грн. та нарахуванням штрафних санкцій згідно акта перевірки за відчуження активів, які перебували у податковій заставі у розмірі 15149, 98 грн. (6099, 72+15149, 98=21249, 70).

Згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2010 року у справі 2а-6906/10/1370, копія якої долучена до матеріалів справи апелянтом, в задоволенні позову ДПІ в Дрогобицькому районі до ТОВ «TFC Group» про стягнення заборгованості у розмірі 19629, 22 грн. відмовлено.

Предметом позову в справі 2а-6906/10/1370 згідно копії позовної заяви, постанови від 20.10.2010 року є податковий борг у сумі 19629, 22 грн., який виник у зв'язку з несплатою ТОВ «TFC Group» податкового зобов'язання згідно податкового повідомлення рішення по податку на прибуток з підприємства № від 29.10.2009 року у розмірі 19381, 63 грн. та у зв'язку з нарахуванням пені за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань - 247, 59 грн.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про те, що спір в даній справі та у справі 2а-6906/10/1370 між тими ж сторонами є однаковим, колегія суддів вважає помилковими, тому підстав для закриття провадження у справі в суду першої інстанції не було.

Податковий борг ТОВ «TFC Group» у розмірі 21249, 70 грн. підтверджений довідкою та копіями зворотного боку облікової картки платника податків .

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «TFC Group» 21249, 70 грн. податкового боргу, наявність якого підтверджена матеріалами справи, є правильним.

Неповідомлення відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції не призвело до неправильного її вирішення, тому у зв'язку з цим оскаржувана постанова не може бути скасована.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «TFC Group» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року у справі № 2а-12069/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський