Справа № 296/8802/13-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Колупаєв В.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" квітня 2015 р. Справа № 296/8802/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, треті особи: Житомирська міська рада , ОСОБА_6 , ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 січня 2015 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 23 березня 2011 року 4 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про надання дозволу ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яким ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4, з моменту його прийняття.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 14 вересня 2011 року, 7 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки пл. 0,0600 га гр. ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4 та земельна ділянка із зазначенням даної адреси була передана ОСОБА_6.у власність, з моменту його прийняття.

Апелянти в апеляційних скаргах просять скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 3 рішенням Житомирської ради народних депутатів від 12.10.1990 року «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне будівництво підприємствам, організаціям м.Житомира» (т.2 а.с.160-161 ) затверджено акт вибору земельної ділянки для управління капітального будівництва Житомирського міськвиконкому під житлову забудову району «Соколова Гора» із земель відгодівельного радгоспу від 25.05.1990 року в розмірі 52,6 га, який був затверджений Житомирським відгодівельним радгоспом.

На час вирішення вказаного питання правовідносини регулювалися Земельним кодексом 1970 року та положенням про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12 березня 1981 року.

У відповідності до ст.34 ЗК України, 1970 року підприємства, установи і організації, заінтересовані у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування попередньо погодити із власниками землі і землекористувачами та місцевими Радами народних депутатів, а також спеціально уповноваженими на те органами державного управління по охороні і використанню земель місце розташування об'єкта, розмір ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного

розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх інших об'єктів, умови проживання населення і охорону навколишнього середовища. Вибір земельних ділянок для розміщення об'єктів провадиться у встановленому порядку підприємствами, установами і організаціями, заінтересованими у їх відведенні.

Попереднє погодження місць розташування об'єктів, розмірів намічуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться місцевими Радами народних депутатів, які

мають право вилучати ці ділянки.

Згідно представленого у суді першої інстанції висновку (а.сп.20 т.2) дирекція відгодівельного радгоспу не заперечувала про передачу земельної ділянки площею 52,6 га під житлову забудову району Соколової Гори в м.Житомирі.

Якщо попереднє погодження місця розташування об'єкта провадиться районною, обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, сільська, селищна, міська Рада народних

депутатів готує свій висновок і подає матеріали на погодження до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів.

Районна (міська) Рада народних депутатів розглядає у місячний строк ці матеріали і погоджує місце розташування того об'єкта, під який має право вилучати земельну ділянку, або подає свій висновок

до обласної Ради народних депутатів.

Пунктом третім рішенням Житомирської районної Ради народних депутатів (третя сесія ХХІ скликання) від 12.10.1990 року затверджено акт вибору земельної ділянки для управління капітального будівництва Житомирського міськвиконкому під житлову забудову району Соколова Гора із земель відгодівельного радгоспу від 25.05.1990 року в розмірі 52,6 га (а.сп.17, т.2).

Рішенням Житомирської міської ради народних депутатів від 12.06.1991 року «Про прискорення індивідуального Житлового будівництва» вирішено прийняти у відання Житомирської міської ради народних депутатів з землекористування Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області земельну ділянку в районі «Соколової Гори», для розміщення індивідуального житлового будівництва громадян м.Житомира. Визначено, що даний пункт рішення міськради вступає в силу після прийняття сільрадами відповідних рішень по цьому питанню.

За рішенням виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району №63 від 22.08.1991 року вилучено із землеволодіння Житомирського відгодівельного радгоспу 56,5 га земель і відведено їх у безстрокове користування Житомирському міськвиконкому для надання в довічне володіння громадянам м.Житомира під індивідуальне житлове будівництво (а.сп.16 т.2). Вказане рішення, як і інші оспорювані рішення підписані одним і тим самим сільським головою - Захарчуком А.Б.

При прийнятті вказаного рішення сільська рада керувалася ст.67 Земельного кодексу Української РСР, 1990 року, за якою громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара, будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 22.04.1993 року «Про найменування нових та перейменування (повернення історичних назв) деяких незручних, немотивованих топонімічних об'єктів м. Житомира і нумерацію будівель» ( т.2 а.с.163-167), присвоєно назви топонімічним об'єктам провулку «Скіфському» у якому знаходиться спірна земельна ділянка та вулиці «Соколова Гора», з якою вона межує. Також із повідомлення Житомирської міської ради від 27.06.2013 року вбачається, що даний провулок та вулиця виникли в результаті забудови району «Соколова Гора» м.Житомира (т.1 а.с.10). В подальшому рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 24.06.1993 року (т.2 а.с.168 ) земельна ділянка АДРЕСА_4 площею 0,06 була виділена ОСОБА_5 для будівництва індивідуального житлового будинку, який перебував на обліку у списку громадян, які користуються правом позачергового надання земельної ділянки, як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС. Актом від 08.06.1994 року земельна ділянка була відведена ОСОБА_5 у натурі (т.1 а.с. 32).

Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 14.11.1995 року вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_5 у власність, а 15.10.1996 року ОСОБА_5 був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку. При цьому будь - яких порушень з боку ОСОБА_5 при отриманні земельної ділянки, судом першої інстанції не встановлено. Також рішення про виділення та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5, його правовстановлюючий документ на земельну ділянку на час прийняття оспорюваних рішень, не визнавався незаконним та не скасовувався у судовому порядку.

При розгляді справи з'ясовано, що за наявності вищевказаних документів, які є дійсними, ніким не оскаржені і на час розгляду справи, рішенням 4 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23.03.2011 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка раніше була передана у власність ОСОБА_5, але із зазначенням її місцезнаходження у межах населеного пункту - с. Іванівка. Рішенням 7 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14.09.2011 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0600 га ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» ( т.1 а.с.48 ) затверджено проект землеустрою та вказана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6 із зазначенням її місцезнаходження у межах населеного пункту - с.Іванівка Житомирського району Житомирської області.

Дослідивши представлені докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищевказані рішення щодо земельної ділянки, наданої ОСОБА_6, прийнято Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області із порушенням вимог законодавства України, вони порушують права позивача, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Так, у відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права. свободи чи інтереси.

За змістом вказаної норми адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову необхідно встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача. Отже при вирішення публічно-правового спору має бути встановлено у чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Крім того, виходячи зі змісту ч.3 ст.2 КАС України незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, має бути перевірено відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень усім вимогам, як то: в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та своєчасно.

Громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками у порядку, визначеному нормами ст.ст.116,118 ЗК України, якими врегульовано підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання.

За ч.10 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що спірні правовідносини щодо рішень Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 2011 року Земельним Кодексом України, чинним на час прийняття рішень.

Згідно ч.2 ст.174 Земельного Кодексу України (в редакції чинній до 05.08.2012 року) межі села встановлювалися обласною радою за поданням районних та відповідних рад. Статтею 176 Земельного Кодексу України визначається, що межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України. Згідно ст.38 Земельного Кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів (у даному випадку села) здійснюють відповідні сільські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (в редакції чинній до 06.09.2012 року).

В ході розгляду справи Іванівською сільською радою суду представлено план земель по землевласниках та землекористувачах Ради (т.3 а.с.56-57), з якого вбачається, що земельна ділянка розміром 52.6 га є землями міськвиконкому. Ні суду першої інстанції ні в ході апеляційного розгляду справи відповідачем не надано Державного акту України на встановлення та посвідчення меж с.Іванівка. Також не існує і генерального плану населеного пункту с. Іванівка. Згідно повідомлення Житомирської обласної ради (т.2 а.с.172) вбачається, що обласною радою рішення про встановлення меж с.Іванівка Житомирського району Житомирської області не приймалося.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області мала право розпоряджатися землями територіальної громади виключно в межах населеного пункту - с. Іванівка, до якого належать землі, межі яких встановлено та посвідчено державними актами України.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлено, що землі, у складі яких розташована спірна земельна ділянка, позначені на карті як землі «Житомирського міськвиконкому» та знаходяться поза межами с.Іванівка, як населеного пункту.

Згідно повідомлення Управління Держземагенства у Житомирському районі від 25.10.2013 року(т.1 а.с. 28) станом на 14.09.2011 року розмежування земель державної та комунальної власності на території Іванівської сільради Житомирського району проведено не було, а таке розмежування відбулося тільки 01.01.2013 року із набранням чинності Закону України «Про державний земельний кадастр».

Таким чином Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області не мала права приймати оспорюванні рішення та передавати земельну ділянку у власність ОСОБА_6, вказуючи місцезнаходження земельної ділянки у населеному пункті - с. Іванівка, так як дана ділянка у межах с. Іванівка не перебуває.

Суд першої інстанції вірно визнав безпідставними посилання представників Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на те, що Іванівська сільська рада мала право розпоряджатися земельною ділянкою, з посиланням на п.25 Положення про вирішення питань адміністративно - територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії ВРУ УРСР від 12.03. 1981 року, так як межа міста м.Житомира не була змінена Президією ВРУ УРСР і звертає увагу, що дане положення не містить строків у які повинні бути проведені зміни меж населених пунктів. Також положенням не пов'язується недійсність рішень про передачу земель, із закінченням цих строків. Також не містять строків змін меж населених пунктів, у разі прийняття рішень про передачу земель і Земельний Кодекс України від 18.12.1990 року та Земельний Кодекс України від 25.10.2001 року. А усі рішення про передачу земель у відання виконкому Житомирської міської ради, у тому числі й рішення Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області не визнані незаконними та не скасовані у судовому порядку і є чинними на даний час. Крім того суд звертає увагу, що згідно Положення на яке посилається Іванівська сільська рада встановлення і зміна меж сільрад проводяться обласною радою народних депутатів. Такого рішення Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області суду не надано.

Оспорюванні рішення порушують права позивача ОСОБА_5 на земельну ділянку. За змістом ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, земельна ділянка яка перебуває у власності або користуванні, може бути надана особі тільки після її вилучення або викупу в порядку передбаченому цим Кодексом. Підстави припинення права на земельну ділянку передбачені главою 22 Земельного Кодексу України (ст. 140 - 149).

Згідно п. 7 розділу Х Земельного Кодексу України, громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірі, що були передбачені за раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки, а згідно розділу 7 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року вважаються сформованими, незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру ( п. 2 розділу). Відповідно до п. 10 цих же положень документи якими було посвідчено право власності на земельну ділянку, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними.

Із визначених законом підстав права ОСОБА_5 на земельну ділянку не припинялися, земельна ділянка у нього не вилучалася, від неї він не відмовлявся та на час прийняття оспорюваних рішень щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 спірна земельна ділянка знаходилася у користуванні ОСОБА_5, а тому Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області не мала права приймати оспорюванні рішення щодо вказаної земельної ділянки. Оспорюванні рішення підписані сільським головою Захарчуком А.Б., який також підписував рішення від 22.08.1991 року про передачу земель в безстрокове користування Житомирському міськвиконкому для надання в довічне володіння громадянам м. Житомира під індивідуальне житлове будівництво (т.2 а.с. 16). А це свідчить про те, що Іванівська сільська рада знала, що вказані землі вже роздані, оскільки на протязі всього часу сільським головою був Захарчук А.Б., але не вжила жодних заходів, для з'ясування обставин чи на земельну ділянку не видавалися документи Житомирською міською радою. Суд не погоджується із твердженням Іванівської сільради про те, що їй не було відомо про раніше прийняте рішення виконкому Житомирської міської ради про передачу земельної ділянки, так як ухвалою суду від 16.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від суду від 13.10.2014 року, позов Іванівської сільради залишений без розгляду, у зв'язку із пропуском строків звернення до суду. Також рішення виконкому Житомирської міськради від 14.11.1995 року № 590 про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 надала саме Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області як додаток до свого зустрічного позову (т.2 а.с. 2-4, 5-6, 9-10 ), а не ОСОБА_5

Крім того, суд першої інстанції з'ясував, що назва провулку «Скіфський» та формування самої земельної ділянки були здійснені Житомирською міською радою у 1993 - 1994 роках, про що Іванівській сільській раді Житомирського району Житомирській області відомо, так як остання використовує назви вулиць та провулків присвоєні Житомирською міською радою та сформовані міською радою земельні ділянки - назва провулку, номер ділянки, її розмір та межі залишилися такими же.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу та зазначив, що Іванівська сільська рада передала земельну ділянку мешканцю м.Житомира ОСОБА_6 ( який відразу її відчужив, що свідчить про відсутність реальної мети проводити будівництво), а не мешканцю одного з населених пунктів Іванівської сільради Житомирського району Житомирської області. Відповідно, посилання Іванівської сільради на неправомірність дій Житомирської міської ради щодо передачі земельної ділянки мешканцю м.Житомира не можуть братися до уваги, так як сама Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області передала цю ділянку також мешканцю м.Житомира.

Також із наданих Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області документів вбачається, що підставою для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 стала його заява про передачу земельної ділянки у приватну власність (т.1 а.с.50 ). А згідно ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки подають за місцем розташування цієї земельної ділянки клопотання у якому зазначають цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане розташування земельної ділянки, погодження землекористувача. Таким чином заява ОСОБА_6 не може вважатися клопотанням із необхідними документами у розумінні ст.118 Земельного Кодексу України.

Враховуючи, що оспорюванні рішення прийняті відповідачем у 2011 році, суд першої інстанції вірно визнав їх протиправними (недійсними) із часу їх прийняття та вірно зазначив, у відповідності до ст. 99, 100 КАС України строк звернення до суду не пропущено, оскільки особами, які беруть участь у справі, не оспорювалися обставини, при яких ОСОБА_5 стало відомо про порушення його прав. На час звернення до суду ОСОБА_5 не мав оспорюваних рішень, вони витребовувалися судом та були надані відповідачем - Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області під час розгляду справи, у зв'язку із чим 05.12.2013 року ОСОБА_5 уточнював та збільшував позовні вимоги.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Іванівська сільська рада, як суб'єкт владних повноважень, не надала, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, доказів на підтвердження правомірності прийнятих нею рішень та не спростувала вище викладене.

Постанову судом першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" квітня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області вул. Островського,58-б,с.Іванівка,Житомирський район, Житомирська область,12415

4-третім особам: Житомирська міська рада - майдан С.П.Корольова,4/2,м.Житомир,10014,

ОСОБА_6 - АДРЕСА_2,

ОСОБА_4 - АДРЕСА_3,