Справа № 826/3191/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3191/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2015 року 10:15 № 826/3191/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ»

до

Київської міської митниці ДФС

про

визнання нечинним та скасування рішення від та картки відмови, зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, у якій просить суд:

- зобов’язання відповідача здійснити митне оформлення товару, отриманого позивачем за контрактом № REN-2013/08 від 08.01.2013, за кодом УКТЗЕД, що вказаний у митній декларації від 08.10.2014 № 100250003/2014/086103, а саме УКТЗЕД 85287115.

Ухвалами суду від 27.02.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 11.03.2015, яке в подальшому відкладалось з мтеою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що митним органом неправомірно змінено код імпортованого товару з 8528 71 15 00 на 8528 71 19 00.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Подав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що за результатами розгляду документів стосовно характеристик імпортованого товару встановлено, що товари не являють собою апарати на основі мікропроцесора, які здатні приймати телевізійні сигнали. Враховуючи зазначене, відповідач просить суд в позові відмовити.

Протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Київську міжрегіональну митницю Міндоходів на належного – Київську міську митницю ДФС.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Клопотання позивача про призначення судової експертизи, подане після переходу до вирішення справи в порядку письмового провадження, судом відхиляється, адже суд не вбачає за необхідне призначати по даній справі товарознавчу експертизу, а наявні в матеріалах справи письмові докази є достатніми для прийняття обгрунтованого рішення по суті заявлених позовних вимог.

Клопотання позивача про вихід з письмового провадження, яке також подане після переходу до вирішення справи в порядку письмового провадження, судом відхиляється з огляду на його необгрунтованість. До того ж, зазначені дії представника позивача щодо виходу з письмового провадження, можуть призвести до затягування розгляду справи, а суд, як вже зазначалось, не вбачає необхідності в заслуховуванні свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У жовтні 2014 позивач пред'явив до митного оформлення ввезений на умовах Контракту № REN-2013/08 від 08.01.2013 товар на підставі вантажної митної декларації № 100250003/2014/086103. В графі 31 ВМД ввезений товар описаний як: Цифрові ресівери (відеотюнери), що містять у своєму складі вмонтований модем для доступу в Інтернет, інтерактивний додаток YouTube: арт. 99-890000-02V03 KAMAI 500 (510b) пульт, стілус, приймач без обладнання радіо доступу – 3060 штук.

На підставі документів, що надійшли разом із товаром, а саме: Експортна декларація, Декларація JVb 08-08-5/13 про відповідність продукції вимогам технічного регламенту та інших документів, зазначений товар був класифікований позивачем у межах товарної позиції згідно УКТЗЕД 85287115 «апарати з приладами на основі мікропроцесора, з вмонтованим модемом, для доступу в Інтернет та з функцією інтерактивного обміну інформацією, здатні приймати телевізійні сигнали («цифровий декодер» з функцією зв'язку, включаючи пристрої, що виконують функції запису та відтворення, за умови збереження основних властивостей цифрового декодера з функцією зв'язку»)» зі ставкою ввізного мита 0%.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про визначення коду товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спеціальним законодавством, яке визначає правові засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України є Митний кодекс України, який спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб'єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Правові засади застосування ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України регулює Закон України «Про Митний тариф України», яким визначено митний тариф України, як систематизований згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 264 Митного кодексу України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 «Про затвердження Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» встановлено, що посадова особа ПМО чи митного поста згідно з цим Порядком здійснює контроль правильності класифікації товарів під час проведення процедур митного контролю та оформлення товарів.

У п. 2 розділу 3 «Контроль правильності класифікації товарів і прийняття Рішень, порядок взаємодії з ПМО, митним постом» вказано, що посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що спірний код УКТ ЗЕД визначений митним органом на підставі: наданих позивачем докуметів; УКТ ЗЕД (затвердженого Законом Ук аїни «Про митний тариф України»; Правил інтерпретапції УКТ ЗЕД; Листа ДФС України від 30.10.2014 № 8936/7/99-99-25-01-01-7 «Про класифікацію товару».

Товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України з урахуванням висновків Кабінету Міністрів України (ст. 2 Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем віднесено імпортований товар до позиції 8528 71 15 00, якою визначено, що до даної категорії товарів відносяться: «апарати з приладами на основі мікропроцесора, з вмонтованим модемом, для доступу в Інтернет та з функцією інтерактивного обміну інформацією, здатні приймати телевізійні сигнали («цифровий декодер» з функцією зв'язку, включаючи пристрої, що виконують функції запису та відтворення, за умови збереження основних властивостей цифрового декодера з функцією зв'язку)».

Відповідно до п. D пояснень до товарної позиції 8528, згідно з УКТЗЕД, до неї, зокрема, включаються телевізійні приймачі (наземного, кабельного або сукупного мовлення), які не містять пристрій відображення (ЕПТ, РКД і тп.). Такі апарати отримують сигнали та перетворюють їх в сигнали, придатні для відображення. Вони також можуть містити модем для підключення до мережі Інтернет. Такі приймачі, призначені для використання (чи встановлення) з відеозаписувальною чи відтворювальною апаратурою, моніторами, проекторами або телевізорами.

Аналіз зазначених вище норм дає змогу дійти висновку про те, що законодавець надає право на оподаткування за нульовою ставкою лише тих товарів, які, в даному випадку, незважаючи на підключення/не підключення їх до мережі інтернет, можуть бути використані фізичними особами як засоби для перегляду телевізійних програм.

Тобто, визначальною умовою віднесення товару до обраної позивачем товарної позиції, є його (товару) здатність приймати телевізійні сигнали та бути одночасно апаратом з приладами на основі мікропроцесора, з вмонтованим модемом, для доступу в Інтернет.

Як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, цифровий ресивер КАМАІ 5 серії (модель 510 b) є обладнанням для абонентського доступу до послуг з перегляду пакетів цифрового телебачення, які надаються через загальну мережу Інтернет. Пристрій КАМАІ 510 b обладнаний лише роз'ємом Enthernet для підключення до мережі Інтернет завдяки спеціальному Інтернет протоколу.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, адже як однозначно видно з технічних специфікацій на продукцію виробника Kamai (а.с. 76, Том І), товар Kamai 510 Media Reciver не містить в собі ТВ-тюнера, як, наприклад, моделі 512, 513, що виключає його технічну можливість бути телевізійним приймачем.

У даній моделі відсутній відеотюрнер для прийому супутникового телебачення стандарту DVB-S, кабельного цифрового телебачення стандарту DVB-C або ефірного цифрового телебачення стандарту DVB-T. Також відсутній роз'єм для підключення телевізійного високочастотного коаксіального кабелю. Прилад працює на основі мікропроцесора та має доступ в Інтернет з функцією інтерактивного обміну інформацією.

Наданий позивачем до матеріалів справи експертний висновок № к-1904 від 10.10.2014, судом відхиляється як належний доказ відповідності імпортованого товару товарній позиції 8528 71 15 00, адже в висновку експерт лише констатує відповідність товару зазначеній товарній позиції, не пояснюючи при цьому, з яких мотивів він дійшов такого висноку.

А оскільки рішення про визначення коду товару в рамках даної справи визнано судом обгрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, то правові підстави для задоволення інших позовних вимог у суду відсутні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Кобилянський