Справа № 826/15461/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2015 року № 826/15461/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення в частині.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним і скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.08.2014 р. № 1149 у частині таких емітентів акцій:

- Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» (код за );

- Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза» (код за ).

- судовий збір віднести за рахунок Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що рішення від 28.08.2014 р. №1149 в оспорюваній частині, прийняте з порушенням вимог пункту 30 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», оскільки вказана норма не передбачає постанови слідчого як підстави для зупинення обігу цінних паперів.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості позовних вимог, позаяк оскаржуване рішення було винесено виключно на виконання постанови слідчого відповідно до статті 110 Кримінального процесуального кодексу України та не підпадає під регулювання пункту 30 частини 1 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Позивач у судове засідання 24.03.2015р. не прибув, проте 20.03.2015р. через канцелярію суду надіслав клопотання, в якому просив завершити розгляд справи №826/15461/15 без участі представника позивача.

Відповідач у судовому засіданні надав заперечення по суті заявлених позовних вимог та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2014р. Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято рішення № 1149 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів».

У пунктах 1 та 2 резолютивної частини зазначеного рішення вказано наступне: "1. Зупинити з 28.08.2014 внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів Товариств (перелік додається).

2. Заборонити ПАТ «Національний депозитарій України» (код за ) та депозитарним установам, що здійснюють облік прав власності на цінні папери, емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів Товариств (перелік додається."

У пунктах 3,11 Переліку Товариств, яким з 28.08.2014р. зупинено внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів, який є додатком до рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 1146 від 28.08.2014р. зазначено Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» (код за ), Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза» (код за ) - відповідно.

Оскільки як зазначає позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» є власником акцій Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» та Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза», а рішенням № 1146 від 28.08.2014р. в частині зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів товариства та заборони ПАТ «Національний депозитарій України» та депозитарним установам, що здійснюють облік прав власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів вказаних емітентів є протиправним, що у свою чергу завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача як акціонера, останній звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 110 Кримінально процесуального кодексу України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється у таких формах: регулювання випуску та обігу цінних паперів, прав та обов'язків учасників ринку цінних паперів; заборона та зупинення на певний термін (до одного року) професійної діяльності на ринку цінних паперів у разі відсутності ліцензії на цю діяльність та притягнення до відповідальності за здійснення такої діяльності згідно з чинним законодавством; контроль за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, умов продажу (розміщення) цінних паперів, передбачених такою інформацією; створення системи захисту прав інвесторів і контролю за дотриманням цих прав емітентами цінних паперів та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів; контроль за діяльністю осіб, які обслуговують випуск та обіг цінних паперів; проведення інших заходів щодо державного регулювання і контролю за випуском та обігом цінних паперів.

Частиною першою статті 5 зазначеного Закону встановлено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 30 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти на підставі рішення Комісії внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення.

Як свідчать матеріали справи, супровідним листом № 2563/9/26-15-09-0311 від 26.08.2014р. на адресу відповідача Головним управлінням Міндоходів у м. Києві було направлено для організації виконання постанову старшого слідчого про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку та проведення перевірки законності підстав та порядку емісії акцій від 26.08.2014р. по кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209-1 Кримінального кодексу України.

У рішенні № 1149 від 28.08.2014р. зазначено про те, що його було прийнято на виконання постанови старшого слідчого 2-го відділу КР СУФР ГУ Міндоходів у м. Києві лейтенанта податкової міліції Мірошникова Є.М. від 26.08.2014р., винесеної в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000133 та з метою захисту інтересів держави з урахуванням доручення Прем'єр-міністра України №1289/1/1-14-ДСК від 15.08.2014р. до листів Служби безпеки України №521 від 23.07.2014р. та Генеральної прокуратури України №07/2/4-3101-14 від 25.07.2014р.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки рішення №1149 від 28.08.2014 було прийнято на виконання постанови слідчого, яка є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується, а також те, що до повноважень відповідача належить здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та він наділений повноваженнями для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування зазначеного рішення.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач доказів в обґрунтування протиправності спірного рішення, суду не надав.

Натомість відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність спірного рішення.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур