Справа № 826/20167/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 березня 2015 року № 826/20167/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О.,

судді Погрібніченко І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» до Державної виконавчої служби України про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - позивач, ТОВ «Епіцентр К») до Державної виконавчої служби України (далі - відповідач, ДВС України), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. від 30.10.2014 ВП № 45041071 про стягнення з боржника виконавчого збору;

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. від 05.12.2014 ВП № 45041071 про арешт коштів боржника;

зобов'язати Державну виконавчу службу України здійснити повернення стягнутої з ТОВ «Епіцентр К» на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.10.2014 р. ВП № 45041071 частини виконавчого збору в розмірі 409 533,73 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вважає дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. з приводу списання грошових коштів з рахунків ТОВ «Епіцентр К», винесення постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт коштів боржника протиправними, що призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнення в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову, стверджує, що при винесенні постанов про арешт майна боржника та стягнення з боржника виконавчого збору діяв у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в порядку письмового провадження у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України за заявою стягувача ТОВ «Торговий дім Центр-Н» () згідно статей 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу № 910/8715/14, виданого 03 жовтня 2014 року.

Наказ № 910/8715/14 виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014 року у справі № 910/8715/14, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Торговий дім Центр-Н» до ТОВ «Епіцентр К» про стягнення з ТОВ «Епіцентр К» 35 653 751,39 грн. основного боргу, 1 724 928,51 грн. інфляційних втрат та 286 513,55 грн. 3% річних.

Усього за наказом підлягає стягненню 37 738 273,45 грн.

Згідно з постановою від 10.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження №45041071, боржнику надано 7-денний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документу з моменту винесення цієї постанови.

Листом ТОВ «Епіцентр К» від 20.10.2014 року відділ примусового виконання рішень повідомлено, що ТОВ «Епіцентр К» отримано постанову про відкриття виконавчого провадження лише 20.10.2014 р., у зв'язку з чим позивач просив відкласти проведення виконавчих дій, мотивуючи несвоєчасністю отримання даної постанови, що ускладнює виконання боржником вимоги виконавчого документу та постанови про відкриття виконавчого провадження у наданий строк на самостійне виконання.

З огляду на вищезазначене, державним виконавцем 22.10.2014 р. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 24.10.2014 р.

В свою чергу, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014 № 910/8715/14 згідно з наказом від 03.10.2014 № 910/8715/14 ТОВ «Епіцентр К» 24.10.2014 року самостійно перерахувало на користь ТОВ «Торговий дім Центр-Н» грошові кошти у сумі 1 827 216,84 грн.

Також, позивач 24.10.2014 р. звернувся із заявою до відповідача, у якій просив списати залишки коштів, необхідні для виконання рішення, з його арештованого рахунку у межах суми 35 911 056,61 грн. та зарахувати їх на відповідний рахунок органу ДВС з подальшим перерахуванням стягувачу.

В ході примусового виконання вказаного виконавчого документу, в примусовому порядку ДВС України стягнуто з рахунків ТОВ «Епіцентр К» грошові кошти у сумі 4 095 325,32 грн. та з урахуванням коштів, сплачених боржником самостійно, державним виконавцем винесено постанову від 30.10.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору на несплачену суму в розмірі 3 591 105,66 грн.

В подальшому, державним виконавцем 05.12.2014 р. винесено постанову про арешт коштів боржника на суму залишку заборгованості 3 590 544,48 грн.

Вважаючи, що державним виконавцем неправомірно розподілено кошти, списані з рахунків боржника та в порушення норм чинного законодавства прийняті постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт коштів боржника, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-IV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

З наявних матеріалів у справі вбачається, що державним виконавцем надано позивачу семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2014 р. у ВП № 45041071 одержана ТОВ «Епіцентр К» 20.10.2014 р., тобто після спливу строку, наданого для самостійного виконання.

В свою чергу, ТОВ «Епіцентр К» 20.10.2014 р. звернулося до Відділу примусового виконання рішень ДВС України із заявою, у якій повідомило про несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та посилаючись на статтю 35 Закону України «Про виконавче провадження» попросило відкласти проведення виконавчих дій.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Постанова державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій може бути оскаржена у триденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, постановою від 22.10.2014 р. відкладено провадження виконавчих дій до 24.10.2014 р.

Вказана постанова сторонами виконавчого провадження оскаржена не була.

Як вбачається з наявних матеріалів виконавчого провадження та не заперечується сторонами, позивачем на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014 № 910/8715/14 згідно з наказом від 03.10.2014 № 910/8715/14 самостійно перерахувано 24.10.2014 р. на користь ТОВ «Торговий дім Центр-Н» грошові кошти у сумі 1 827 216,84 грн.

Отже, залишок неперерахованих грошових коштів, що підлягали стягненню на підставі наказу від 03.10.2014 р. № 910/8715/14, складав 35 911 056,61 грн.

Судом встановлено, що в межах розгляду справи № 910/8715/14 за позовом ТОВ «Торговий дім Центр-Н» до ТОВ «Епіцентр К» про стягнення 35 911 056,61 грн. Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу від 27.06.2014 року, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів ТОВ «Епіцентр К» в межах позову, а саме 35 911 056,61 грн.

В межах виконавчого провадження №43884202 з примусового виконання ухвали від 27.06.2014 року № 910/8715/14, постановою головного державного виконавця відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09.07.2014 р. накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Епіцентр К», які знаходяться на р/р 6703 в AT «ОТП Банк», МФО 300528, у межах суми 35 911 056,61 грн.

Накладення арешту на кошти, що знаходяться на р/р 6703 в AT «ОТП Банк», МФО 300528 у розмірі 35 911 056,61 грн. також підтверджуються довідкою AT «ОТП Банк» від 03.10.2014 р. вих. №70-1-1/1515.

Разом з тим, беручи до уваги постанову державного виконавця від 09.07.2014 р. про накладення арешту на кошти ТОВ «Епіцентр К», які знаходяться на р/р 6703 в AT «ОТП Банк», МФО 300528, у межах суми 35 911 056,61 грн., що унеможливлювало самостійне перерахування ним коштів на виконання вищевказаного рішення суду, позивач 24.10.2014 р. звернувся до відповідача із заявою, у якій просило виконавчу службу здійснити зарахування заарештованих ДВС грошових коштів ТОВ «Епіцентр К» у сумі 35 911 056,61 грн. в рахунок погашення основної суми заборгованості перед ТОВ «Торговий дім Центр-Н» відповідно до наказу від 03.10.2014 р. № 910/8715/14.

Вказана заява отримана відповідачем 24.10.2014 р. та зареєстрована за №140-04-6338.

Так, згідно з ч.2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

Пунктом 3.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі якщо державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження накладено арешт на майно, в тому числі на кошти боржника, до закінчення строку для самостійного виконання, боржник може запропонувати державному виконавцю списати кошти, необхідні для виконання рішення, з його рахунку та зарахувати їх на відповідний рахунок органу ДВС з подальшим перерахуванням стягувачу.

У разі надходження відповідного звернення боржника державний виконавець невідкладно готує платіжні вимоги про примусове списання коштів з рахунку боржника та направляє до банку.

Однак, згідно з наданими позивачем документами, його заява від 24.10.2014 р. про списання коштів належним чином відповідачем не розглянута, кошти, як пропонувалося ТОВ «Епіцентр К» у відповідний сумі з його рахунку в банківській установі не списані, тим більше що ці кошти були заарештовані з цією метою. На виконання вимог пункту 3.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень платіжна вимога до банку відповідачем не надсилалась.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Разом з тим, ДВС України після 30.10.2014 року були надіслані платіжні вимоги до ряду банківських установ, де у позивача були відкриті рахунки.

У зв'язку з виставленням платіжних вимог ДВС України стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» грошові кошти у сумі 4 095 325,32 грн., а саме: у ОТП Банк 4 094 258,68 грн., у AT «Ощадбанк» 505,46 грн., у ПАТ «КБ «Надра» 561,18 грн.

Також, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України прийнято постанову від 30.10.2014 р. ВП № 45041071 про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 3 591 105,66 грн., що становить 10% від суми залишку заарештованих грошових коштів, які пропонувалися до списання державному виконавцю.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, з огляду на викладене, оскільки ТОВ «Епіцентр К» своєчасно здійснило перерахування грошових коштів у розмірі 1 827 216,84 грн., а також в той же день звернулося із зверненням до виконавчої служби з приводу списання решти заарештованих коштів до початку здійснення останньою дій з примусового виконання рішення, суд дійшов висновку про те, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства безпідставно прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки позивачем вживалися всі необхідні заходи щодо добровільного виконання від 03.10.2014 р. № 910/8715/14.

Окрім цього, відповідно до частин 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Зазначені правові норми свідчать, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, з метою забезпечення виконання рішення державний виконавець має право накласти арешт на все майно та кошти, що містяться на всіх рахунках боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем замість того, щоб здійснити погашення заборгованості за рахунок заарештованих у якості забезпечення позову грошових коштів, як просило ТОВ «Епіцентр К», після 30.10.2014 року надіслані платіжні вимоги до ряду інших банківських установ, де у позивача були відкриті рахунки.

У зв'язку з виставленням платіжних вимог стягнуто з ТОВ «Епіцентр К» грошові кошти у сумі 4 095 325,32 грн., а саме: у ОТП Банк 4 094 258,68 грн., у AT «Ощадбанк» 505,46 грн., у ПАТ «КБ «Надра» 561,18 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. у рамках виконавчого провадження № 45041071 винесено постанову від 07.11.2014 року про зупинення виконавчого провадження.

У зв'язку з тим, що відповідачем списано з рахунків позивача кошти лише в сумі 4 095 325,32 грн., залишок заборгованості становив 31 816 292,47 грн., який позивачем був сплачений самостійно згідно платіжного доручення №1806 від 21.11.2014 року та подано відповідну заяву з підтверджуючими документами до ДВС України.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, відповідачем винесено постанову від 05.12.2014 р. у ВП № 45041071 про арешт коштів боржника, зі змісту якої вбачається, що грошові кошти у розмірі 4 095 387,73 грн. були розподілені відповідачем не в рахунок погашення основної суми заборгованості відповідно до наказу від 03.10.2014 р. № 910/8715/14, а розподілено наступним чином:

62,41 грн. - витрати на проведення виконавчих дій;

409 532,53 грн. - утримання виконавчого збору;

3 685 792,79 грн. - погашення заборгованості перед стягувачем.

Тобто, звідси вбачається, що відповідачем на користь стягувача перерахована не вся сума стягнутих з рахунків грошових коштів, оскільки кошти, списані з рахунків ТОВ «Епіцентр К» розподілені на погашення витрат на проведення виконавчих дій, погашення виконавчого збору та часткове погашення заборгованості стягувачу.

Отже, стягувачем недоотримано грошові кошти у сумі 409 425,87 грн.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення.

Як пояснив позивач та що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, ТОВ «Епіцентр К» здійснило перерахування грошових коштів на користь стягувача у сумі 409 532,53 грн., про що в цей же день повідомило відповідною заявою відповідача та попросило скасувати постанову про арешт коштів боржника.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми законодавства та обставини справи, судом встановлено, що позивачем до початку стадії примусового виконання, вжито заходів щодо погашення суми боргу на користь стягувача, однак відповідач, незважаючи на своєчасне надходження від позивача заяви про погашення боргу за рахунок заарештованих коштів та достатність цих коштів для погашення цього боргу, утримався від вчинення таких дій, що стало підставою для прийняття оскаржуваних постанов.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги той факт, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів суду правомірності винесення оскаржуваних постанов, суд дійшов висновку, що постанови від 30.10.2014 р. ВП № 45041071 про стягнення з боржника виконавчого збору та від 05.12.2014 р. ВП № 45041071 про арешт коштів боржника є протиправними, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання Державної виконавчої служби України здійснити повернення стягнутої з ТОВ «Епіцентр К» на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.10.2014 р. ВП № 45041071 частини виконавчого збору в розмірі 409 533,73 грн. є передчасною та необґрунтованою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення не виконав.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. від 30.10.2014 ВП № 45041071 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. від 05.12.2014 ВП № 45041071 про арешт коштів боржника.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4798 (чотири тисячі сімсот дев'яносто вісім) грн. 92 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П.Шулежко

Суддя І.О.Іщук

Суддя І.М.Погрібніченко