Справа № 818/218/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р.Справа № 818/218/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/218/15

за позовом Дочірнього підприємства "Завод обважнених та бурильних труб"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" (далі по тексту - позивач, ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб") звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 30.12.2014 р. №/69377 про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 12081,00 грн. та №/69378 про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014 року у розмірі 20278,00 грн. та застосування штрафних санкцій 10139,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 818/218/15 адміністративний позов Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 30.12.2014 р. №/69377 та №/69378.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" () судовий збір у розмірі 182 грн. 70 коп.

Відповідач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року по справі № 818/218/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Промислова компанія «Золоте Руно, Україна», ТОВ «УТ Груп», ТОВ «Алюмет Актив», незнаходження вказаних контрагентів позивача за юридичною адресою, відсутність реєстрації податкових накладних, виписаних ТОВ «УТ Груп», у Єдиному реєстрі податкових накладних. З огляду на викладене, вважає вірними висновки ДПІ у м. Сумах про завищення позивачем податкового кредиту за вересень 2014 року на суму 12081,01 грн. по відносинам із ТОВ «ПК «Золоте Руно, Україна» та ТОВ «УТ Груп», а також про завищення бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 року на суму 20278 грн. по відносинам із ТОВ «ПК «Золоте Руно, Україна» та ТОВ «Алюмет Актив», і не вбачає підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 27.11.2014 р. по 03.12.2014 р. ДПІ у м. Сумах проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за вересень 2014 р., за наслідками якої складено акт перевірки від 10.12.2014 р. №4972/18-19-15-02/30991664 (а.с. 12-34).

Під час перевірки встановлено порушення позивачем :

- п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України - завищено від'ємне значення різниці поточного звітного періоду, яке буде зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного періоду податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 р. на 12081,01 грн., за серпень 2014 р. на 11156,00 грн.

- п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.4 ст. 200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України - завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2014 р. на суму 20278,00 грн.

30.12.2014 р. на підставі наведених висновків зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

- №/69377, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за вересень 2014 р. у сумі 12081,00 грн. (а.с. 10);

- №/69378, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 р. у розмірі 20278,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 10139,00 грн. (а.с. 11).

Не погодившись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські відносини між ТОВ «Промислова компанія «Золоте Руно, Україна», ТОВ «УТ Груп», ТОВ «Алюмет Актив» належним чином підтверджено первинними документами, позивачем правомірно сформовано податковий кредит та бюджетне відшкодування за результатами відносин із вказаними контрагентами, а відтак, податкові повідомлення-рішення від 30.12.2014 р. №/69377 та №/69378 є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна".

У свою чергу, такий висновок відповідачем зроблено виходячи з того, що підприємства-контрагенти, а саме ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" на час перевірки мали стан " 9" - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, а також, на думку відповідача, вказані товариства здійснювали діяльність спрямовану на проведення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними та такими, що не є підставою для зменшення позивачеві суми від'ємного значення ПДВ та бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2014 р., з наступних підстав.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, п. 200.2. ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3. ст. 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 200.4. ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 17.06.2014 р. між позивачем та ТОВ "Алюмет-Актив" укладений договір поставки №79/9- 60-14, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця (позивача) товар, визначений у специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець прийняти і оплатити товар (а.с. 35-36, 37).

На виконання умов зазначеного договору ТОВ "Алюмет-Актив" здійснювало поставки позивачу чушки алюмінієвої у серпні 2014 року - товар отримано за видатковою накладною №91 від 20.08.2014 р. на суму 54865,80 грн., у т.ч. ПДВ 9144,30 грн. (а.с.41), ТОВ "Алюмет-Актив" надано позивачеві податкову накладну №42 від 20.08.2014 р. на суму 54730,45 грн., в т.ч. ПДВ - 9121,45 грн., копію якої надано до матеріалів справи (а.с.44); транспортування товару, згідно з умовами договору, здійснювалось постачальником за його рахунок, згідно з товарно-транспортною накладною від 20.08.2014 р. №10 (а.с.42).

Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно наданого рахунку - фактури від 20.08.2014 р. №97 платіжним дорученням №2144 від 20.08.2014 р. на загальну суму 54730,44 грн., у т.ч. ПДВ 9121,74 грн. (а.с. 46, 47).

Товар оприбутковано на склад згідно з прибутковим ордером від 20.08.2014 р. №1713 і використано позивачем у господарській діяльності (а.с. 43).

В цілому у серпні 2014 р. до податкового кредиту включено 9121,74 грн. ПДВ по господарських операціях з ТОВ "Алюмет-Актив".

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2014 р. між позивачем та ТОВ "УТ ГРУП" укладений договір поставки №79/18-16-14, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця (позивача) товар, визначений у специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього в договору, а покупець прийняти і оплатити товар (а.с. 48-49, 50).

На виконання умов договору ТОВ "УТ ГРУП" здійснювало поставки позивачу манометрів у вересні 2014 р. Товар отримано за видатковими накладними № УТ -00007902 від 08.09.2014 р. на суму 378,07 грн.; №УТ -00008988 від 24.09.2014 р. на суму 1894,06 грн. (а.с. 51, 52); ТОВ "УТ ГРУП" було надано позивачеві податкові накладні №204 від 03.09.2014 р. на суму 378,07 грн., в т.ч. ПДВ - 63,01 грн., №1067 від 17.09.2014 р. на суму 1894,06 грн., в т.ч. ПДВ - 315,68 грн. (а.с. 54, 55).

Транспортування товару здійснювалось перевізником ТОВ "Делівері", згідно з квитанціями від 10.09.2014 р. №, від 26.09.2014 р. № (а.с. 53).

Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно наданих рахунків - фактур від 03.09.2014 р. №УТ-00007792, від 16.09.2014 р. №УТ-00010964 наступними платіжними дорученнями №2411 від 03.09.2014 р. на загальну суму 378,07 грн., №2739 від 17.09.2014 р. на загальну суму 1894,06 грн. (а.с. 58, 59, 60).

Товар оприбутковано на склад згідно з прибутковим ордером від 10.09.2014 р. №1881, від 30.09.2014 р. №2032 та використано позивачем у господарській діяльності (а.с. 56, 57).

В цілому у вересні 2014 року до податкового кредиту включено 378,69 грн. ПДВ по господарських операціях з ТОВ "УТ ГРУП".

Також, судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, 04.07.2014 р. між позивачем та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" укладений договір поставки №29/14, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця (позивача) товар, визначений у специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець - прийняти і оплатити товар (а.с. 61-66, 67, 68).

На виконання умов договору ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" здійснювало поставки позивачу пил стрічкових у серпні, вересні 2014 р.

Товар отримано за видатковими накладними № GF -0000575 від 12.08.2014 р. на суму 41126,83 грн.; №GF-0000749 від 29.08.2014 р. на суму 25806,53 грн.; № GF -0000967 від 15.09.2014 р. на суму 70213,92 грн. (а.с. 69, 70, 78).

ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" надано позивачеві податкові накладні №189 від 22.08.2014 р. на суму 25806,53 грн., в т.ч. ПДВ - 4301,09 грн., №88 від 12.08.2014 р. на суму 41126,83 грн., в т.ч. ПДВ - 6854,47 грн., №127 від 15.09.2014 р. на суму 70213,92 грн., в т.ч. ПДВ - 11702,32 грн. (а.с. 72, 73, 80).

Транспортування товару здійснювалось перевізником TOB "Нова Пошта", згідно з експрес-накладними від 12.08.2014 р. №3960, від 29.08.2014 р. №8940, від 15.09.2014 р. №5536 (а.с. 71, 79).

Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно наданих рахунків - фактур від 11.08.2014 р. №GF-0000660, від 12.09.2014 р. №GF-0001041 і платіжними дорученнями №2049 від 15.08.2014 р. на загальну суму 33466,68 грн., №4741 від 22.08.2014 р. на загальну суму 33466,68 грн., №2725 від 17.09.2014 р. на загальну суму 35106,96 грн., №3080 від 07.10.2014 р. на загальну суму 35106,96 грн. (а.с. 76, 77, 82, 83).

Товар оприбутковано на склад згідно з прибутковим ордером від 13.08.2014 р. №1678 від 31.08.2014 р. №1800, від 16.09.2014 р. №1933 та використано позивачем у господарській діяльності (а.с. 74, 75, 81).

В цілому у серпні 2014 р. до податкового кредиту включено 11155,56 грн., у вересні 2014 р. - 11702,32 грн. ПДВ по господарських операціях з ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна".

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" та його контрагентами ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Як зазначено в акті перевірки, діяльністю позивача згідно зі статутом, є виробництво обважнених та бурильних труб.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" та контрагентами ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" повністю підтверджені первинними документами та мають реальний характер, а результати даних господарських операцій з придбання ТМЦ (чушка алюмінієва, манометр, фланець для манометрів, пила стрічкова) безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

З приводу тверджень відповідача про відсутність ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" за місцезнаходженням, з посиланням на те, що вказані підприємства мають стан платника 9 - «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням», колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що належним доказом останнього в розумінні положень ст. 70 КАС є дані про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації у Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України.

Як встановлено пунктами 12.4 - 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, в редакції, що була чинною на момент складення акту про неможливість проведення зустрічної звірки, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 19-ОПП (додаток 25).

Однак, відповідачем не надано ані відомостей про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації у Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України, ані копії вищезазначеного повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" за місцезнаходженням є необґрунтованими та не є підставою для висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Згідно з п. 6 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п. 5. 2. Порядку № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожними відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

При цьому, слід відмітити, що в акті перевірки від 10.12.2014 р. №4972/18-19-15-02/30991664, в порушення вимог п.п. 5.2, 6 Порядку №984, не зазначено, виходячи з якої саме податкової інформації (акт перевірки, акт зустрічної звірки, податкова звітність платників податків тощо) відповідачем зроблено висновки про відсутність у ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна" об'єктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств-постачальників (покупців), не підтвердження господарських операцій з позивачем по справі стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо складських приміщень та іншого майна, необхідних для виконання такого постачання або здійснення виду діяльності.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб", не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни контрагентів своїх контрагентів-постачальників товару, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

З приводу тверджень відповідача про відсутність у ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" права на віднесення до складу податкового кредиту ПДВ по податковим накладним, виписаним ТОВ «УТ Груп», з посиланням на відсутність реєстрації даних накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Бурчи до уваги викладене, враховуючи, що сума ПДВ у податкових накладних №204 від 03.09.2014 р. на суму 378,07 грн., в т.ч. ПДВ - 63,01 грн., №1067 від 17.09.2014 р. на суму 1894,06 грн., в т.ч. ПДВ - 315,68 грн., виписаних позивачеві постачальником ТОВ «УТ Груп», не перевищує 10 тис. грн., колегія суддів вказує на відсутність у постачальника обов'язку реєстрації вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації податкових накладних, виписаних позивачеві постачальником ТОВ «УТ Груп», у Єдиному реєстрі податкових накладних, не є підставою для позбавлення позивача права на включення сум ПДВ по цим податковим накладним до складу податкового кредиту.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту та формування бюджетного відшкодування з ПДВ по відносинам із контрагентами ТОВ "Алюмет-Актив", ТОВ "УТ ГРУП" та ТОВ "Промислова компанія "Золоте Руно, Україна".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.12.2014 р. №/69377, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за вересень 2014 р. у сумі 12081,00 грн., та №/69378, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 р. у розмірі 20278,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 10139,00 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 818/218/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 07.04.2015 р.