Справа № 824/3572/14-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3572/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сопко В.Ю.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - не з`явився;

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства в Чернівецькій області Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_2 (позивач) просить (з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 10.03.2015 року) визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області Кройтор Надії Петрівни (відповідач) №РВ-014 від 28.11.2014 року та зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області вчинити дії щодо розгляду заяви та реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі за заявою ОСОБА_2.

В обґрунтування позовах вимог позивач зазначає, що 24.04.2014 року він звернувся до Чагорської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки у с. Чагор, орієнтовною площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, допоміжних будівель. 30.05.21014 року заяву було винесено на розгляд сесії Чагорської сільської ради, однак рішення згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України не прийнято.

18.06.2014 року позивач повідомив Чагорську сільську раду про початок виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу органу місцевого самоврядування, у відповідності до абз.3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. До такого повідомлення позивач додав також договір НОМЕР_2 від 04.06.2014 року із землевпорядною організацію ПП "Захід-Зем" на розробку проект землеустрою земельної ділянки у с. Чагор.

На виконання договору НОМЕР_2 від 04.06.2014 року, ПП "Захід-Зем" розроблено проект землеустрою земельної ділянки у с. Чагор, орієнтовною площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, допоміжних будівель.

18.11.2014 року державним кадастровим реєстратором Кройтор Н.М. зареєстровано заяву позивача із доданими документами для внесення відомостей до державного земельного кадастру та 28.11.2014 року прийнято рішення №РВ-014, яким відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадстр" і "Порядку ведення Державного земельного кадастру", а саме - відсутністю рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Позивач стверджує, що ним подано відповідачу всі необхідні документи, визначені п. 4 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", а тому вважає рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому району Кройтор Н.М. №РВ-014 від 28.11.2014 року протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Заперечення мотивовані тим, що 18.11.2014 року до Державного кадастрового реєстратора, звернувся позивач із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою Чернівецька область, Глибоцький район, с. Чагор. У реєстрації даної земельної ділянки відповідачем було надано рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за №РВ - 014 від 28.11.2014 року в зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" та "Порядку ведення Державного земельного кадастру". Також відповідач зазначив, що витягом з рішення Чагорської сільської ради від 30.05.2014 року №462-32/2014 було вирішено заяву ОСОБА_2 тримати на контролі та прийняти рішення після проведення ДТГО "Львівська залізниця" інвентаризації земель, які перебувають у їх користуванні на території Чагарської сільської ради. Дане рішення не свідчить про мовчазну згоду щодо розгляду заяви ОСОБА_2

Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В запереченні до позовної заяви надав клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с.54-56).

Відповідач в судове засідання не прибув, прибуття представника в судове засідання не забезпечив, причину неприбуття не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які знаходяться в матеріалах справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які знаходиться в матеріалах справи. Проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, що прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області з заявою №96 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки у с. Чагор, орієнтованою площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, допоміжних будівель та споруд, в якій просить підготувати проект рішення та винести його на розгляд сесії сільської ради з питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, що знаходиться в с. Чагор, навпроти земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, для передачі у власність з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування індивідуального будинку, допоміжних будівель і споруд (а.с.34).

Листом від 25.04.2014 року №320 Чагорська сільська рада повідомила позивача про те, що у зв'язку з тим, що з 10.05.2011 року вступив в силу Закон України "Про доступ до публічної інформації", її заява від 24.04.2014 року №96 буде розглянута на черговому засіданні сесії Чагорської сільської ради в травні місяці 2014 року (а.с.14).

Рішенням 32 сесії VI скликання Чагорської сільської ради від 30.05.2014 року №462-32/2014 року "Про розгляд заяв громадян з інших питань" вирішено заяву позивача розглянути. Враховуючи виступи депутатів, присутніх на засіданні, заяву позивача тримати на контролі та прийняти відповідне рішення після проведення ДТГО "Львівська залізниця" інвентаризації земель, які переобувають у їх користуванні на території Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області (а.с.12).

04.06.2014 року на підставі заяви позивача, між ним та приватним підприємством "Захід-Зем" укладено договір НОМЕР_2 за умовами якого останній зобов'язується виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Чагор, Глибоцького району Чернівецької області.

18.06.2014 року позивач повідомив Чагорську сільську раду про замовлення розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в с. Чагор та надав копію договору з ПП "Захід-Зем" від 04.06.2014 року НОМЕР_2, що підтверджується листом Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 18.06.2014 року (а.с.37).

На виконання укладеного договору з ПП "Захід-Зем" від 04.06.2014 року НОМЕР_2 землевпорядною організацією розроблено проект землеустрою земельної ділянки у с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, площею 0,15 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який на виконання вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України, отримав позитивні висновки-погодження органу архітектури та містобудування та територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (а.с.39-50).

18.11.2014 року позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Кройтор Н.П. з заявою встановленої форми із доданими до неї документами для внесення відомостей до державного земельного кадастру, яка зареєстровано за реєстраційним №ЗВ-014, про реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою Чернівецька область, Глибоцький район, с. Чагор (а.с.57).

28.11.2014 року, за результатами розгляду заяви позивача від 18.11.2014 року за реєстраційним №ЗВ-014, Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Кройтор Н.П. прийнято рішення за №РВ-2014, яким відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і п.п. 1 п. 109 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17.10.2012 року № 1051 та подання заявником документів не в повному обсязі - відсутністю рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ст. 50 Закону України "Про землеустрій") (а.с.58).

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на землю є одним із конституційних прав людини-громадянина України, реалізація якого гарантується державою. Таке право набувається відповідно до положень Земельного кодексу України і воно закріплено у ст. 14 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III зі змінами та доповненнями (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Абзацом 3 частини 7 статті 118 ЗК України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд звертає увагу на судову практику в даній категорії справ, а саме на постанову Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі №21-358а13, який визначив, що положення ст. 118 ЗК України, направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

У постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 року у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Як встановлено судом 24.04.2014 року позивач звернувся до Чагорської сільської ради з заявою №96 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки в с. Чагор, орієнтованою площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, допоміжних будівель та споруд. Рішенням 32 сесії VI скликання Чагорської сільської ради від 30.05.2014 року №462-32/2014 року сільською радою вирішено заяву гр. ОСОБА_2 розглянути та тримати на контролі та прийняти відповідне рішення після проведення ДТГО "Львівська залізниця" інвентаризації земель, які перебувають у їх користуванні на території Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. 18.06.2014 року позивач повідомив Чагорську сільську раду про замовлення розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в с. Чагор та початок виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу (прийняття рішення) органом місцевого самоврядування, як це передбачено абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України, додавши копію договору на виконання ПП "Захід-Зем" робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.06.2014 року НОМЕР_2.

Як встановлено з матеріалів справи, на виконання укладеного договору з ПП "Захід-Зем" від 04.06.2014 року НОМЕР_2 землевпорядною організацією розроблено проект землеустрою земельної ділянки у с. Чагор, площею 0,15 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який на виконання вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України, отримав позитивні висновки-погодження органу архітектури та містобудування та територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року №3613-VI (далі - Закон №3613-VI) державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 3 Закону №3613-VI визначено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №3613-VI державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки.

Положеннями ч. 1 ст. 24 Закону №3613-VI встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Пунктом 107 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" від 17.10.2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051) передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Згідно п.п.1 п.109 даного Порядку № 1051 ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Відповідно до пункту 4 статті 24 Закону №3613-VI та п. 110 Порядку № 1051, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин (згідно з додатком 22 Порядку №1051); оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Порядком № 1051 також передбачено подання документу, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки, однак відповідно до ст.41 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру, внесення змін до них - здійснюються безоплатно.

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє (п.111 Порядку №1051): відповідність поданих документів вимогам законодавства; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 Порядку в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; подання заявником документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, не в повному обсязі; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем Державному кадастровому реєстратору Кройтор Н.П. подано всі необхідні документи, визначені п. 4 ст. 24 Закону №3613-VI і п. 110 Порядку № 1051, які відповідають вимогам законодавства, а тому не було правових підстав для прийняття спірного рішення про відмову у внесені змін до державного земельного кадастру.

Згідно ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, окрім всіх перелічених документів і рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у випадках, передбачених законом.

Суд погоджується із твердженнями позивача, про те, що оскільки за наслідками розгляду його заяви від 24.04.2014 року, Чагорська сільська рада допустила бездіяльність, чим порушила вимоги Земельного кодексу України щодо строків розгляду заяви громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; рішення про надання такого дозволу або вмотивовану відмову у надані дозволу, як у місячний строк так і по даний час не прийняла, відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, і тому у визначені терміни позивачем замовлено розроблення проекту землеустрою та повідомлено про це орган місцевого самоврядування із наданням копії договору.

Суд звертає увагу, на те, що в даному випадку проект землеустрою не буде містити рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що є випадком-застереженням, який визначено ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року № 858-IV.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 26.02.2014 року у справі №К/800/1302/14 та в рішенні Верховного суду України від 10.122013 року у справі №21-358а13, які дійшли висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 Земельного кодексу України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Отже, оскільки положення ст. 118 Земельного кодексу України направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки і відповідно звернутися до кадастрового реєстратора для реєстрації цієї земельної ділянки в кадастрі і присвоєння їй відповідного кадастрового номера.

Тому, позивач вчинив всі передбачені Земельним кодексом дії для розгляду його заяви та реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі. При цьому слід зазначити, що такі дії відповідача не означатимуть набуття права власності на вказану земельну ділянку, а тільки виконання законних передумов для передачі в подальшому до органу місцевого самоврядування документації із землеустрою для прийняття рішення про її затвердження та прийняття рішення про передачу такої земельної ділянки у власність.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного. У зв'язку з тим, що позивачем доведено належними засобами доказування правомірність заявленого позову, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області Кройтор Надії Петрівни №РВ-014 від 28.11.2014 року.

3. Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області вчинити дії щодо розгляду заяви та реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі за заявою ОСОБА_2.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ід. код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) грн 08 коп, сплачений відповідно до квитанції від 25.12.2014 року.

5. Копію постанови направити сторонам.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.О. Григораш

Постанова в повному обсязі складена 30 березня 2015 р.