Справа № 824/197/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/197/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Лелюка О.П. - головуючого у судовому засіданні,

Григораша В.О.,

Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Дацків І.М.,

позивача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, представника Державної реєстраційної служби України Патєхіної Ж.О., представника Головного управління юстиції у Чернівецькій області Калинюк Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач просить суд визнати протиправним і скасувати наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4»; визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 «Про звільнення ОСОБА_4»; поновити ОСОБА_4 на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області; стягнути з Головного управління юстиції у Чернівецькій області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_4, починаючи з дня винесення наказу про звільнення по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно оскаржуваних наказів його було незаконно звільнено із займаної посади за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає, що в порушення пункту 16 частини 10 Положення про Державну реєстраційну службу України та підпункту 4.2. Положення про реєстраційну службу Глибоцького районного управління юстиції, наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4» був підписаний першим заступником Голови Державної реєстраційної служби України А.О.Янчуком.

Також позивач зазначає про незаконність дій начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 по встановленню фактів порушення ним вимог чинного законодавства та щодо складання та подання нею Державній реєстраційній службі України подання від 15 січня 2015 року №12-12/38, на підставі якого було і прийнято наказ від 28 січня 2015 року №60/к.

Крім цього, ОСОБА_4 вказує про те, що наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4» містить опис 3 епізодів без будь-якого логічного обґрунтування з їх врахуванням наявності факту грубого порушення позивачем трудових обов'язків.

На думку позивача, письмові пояснення від 14 січня 2015 року відібрані у нього начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в останньої були відсутні повноваження, вказані в статті 149 Кодексу законів про працю України, вчиняти такі дії від імені Державної реєстраційної служби України, а також йому не було пояснено мету, з якою ці пояснення вимагаються, внаслідок чого неправомірно позбавлено його можливості реалізувати своє право вимагати провести службове розслідування.

Позивач вважає, що наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4» є протиправним, оскільки приймався без урахування його права на участь у процесі прийняття рішення; зі змісту цього наказу незрозуміло в чому конкретно проявилось порушення позивача; відповідачем не додержані правила і порядок звільнення; обрання Державною реєстраційною службою України звільнення як виду дисциплінарного стягнення є немотивованим.

Зазначає, що протиправність наказу Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4» обумовлює протиправність наказу Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 «Про звільнення ОСОБА_4».

Крім того, в обґрунтування вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач посилається на положення статті 235 Кодексу законів про працю України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачі у своїх письмових запереченнях вказували, що оскаржувані накази є правомірними, оскільки прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України й при звільненні позивача з державної служби за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України було дотримано порядок та строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначив, що він не допускав порушення трудових обов'язків і в оскаржуваних наказах безпідставно зазначено про ряд порушень. На думку позивача, відповідачі безпідставно й з порушенням норм чинного законодавства звільнили його з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачі в судовому засіданні просили суд в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. При цьому пояснили суду, в чому саме полягало одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків, вказали, яку шкоду може бути завдано внаслідок такого порушення та наголосили, що звільнення позивача з роботи було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства України.

Зокрема, зазначали, що одноразове грубе порушення трудових обов'язків, за яке було звільнено ОСОБА_4 з роботи, полягало в розголошенні ним особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іншій особі. У зв'язку з цим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за відсутності позивача на робочому місці 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року здійснювались реєстраційні дії від його імені іншою особою.

Також зазначили, що під розголошенням особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слід розуміти не тільки повідомлення іншій особі ключ (пароль) доступу, а й допущення іншої особи до роботи в Державному реєстрі прав від імені державного реєстратора, що є неприпустимим в силу вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Саме під логіном і паролем позивача як державного реєстратора у його відсутність іншою особою вчинялись реєстраційні дії в Державному реєстрі прав.

Викликаний судом за ініціативою позивача свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1; працює на посаді завідувача сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, пояснив наступне.

29 грудня 2014 року приблизно о 15:00 начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 поїхав до м. Чернівці в Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Чернівецькій області. Близько 17:00 ОСОБА_4 повернувся на своє робоче місце до реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, привізши архівні справи, які він допоміг занести до приміщення, після чого пішов до свого робочого кабінету.

Викликаний судом за ініціативою позивача свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2; працює на посаді начальника Глибоцького відділення ПАТ «Райфвйзен Банк Аваль», надав наступні пояснення.

29 грудня 2014 року приблизно о 17:00 біля реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області він бачив автомобіль, що належить начальнику реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 Близько 18:00 він зайшов до кабінету начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4, в якому знаходився останній, й привітав його з наступаючими святами, подарувавши календар. В кабінеті позивача знаходився 5-10 хвилин, після чого залишив його.

Викликаний судом за ініціативою позивача свідок ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає за адресою: АДРЕСА_3; працює на посаді головного спеціаліста реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, пояснив наступне.

15 січня 2015 року він надав начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 пояснення з приводу вчинення ним реєстраційних дій в Державному реєстрі прав на нерухоме майно від імені начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 Вказав, що такі пояснення він надав під психологічним тиском з боку начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області. Згодом його повідомили, що надані ним письмові пояснення було загублено та його попросили знову з'явитися до реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, однак, у зв'язку із захворюванням він не зміг такі повторно надати. Також ОСОБА_13 вказав, що жодних дій в Державному реєстрі прав від імені начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 не вчиняв, спостерігав лише за роботою в учбовій базі.

Викликаний судом за ініціативою позивача свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає за адресою: АДРЕСА_4, пояснила, що станом на 29 грудня 2014 року вона перебувала на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області. Безпосередньо 29 грудня 2014 року на роботі була відсутня у зв'язку з перебуванням у відпустці. В цей день вона мала телефонну розмову з державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_12, який повідомив їй, що близько 16:00 начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 був в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, забрав деякі реєстраційні справи, підготовлені нею заздалегідь, та поїхав.

Викликаний судом за ініціативою позивача свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає за адресою: АДРЕСА_5, працює на посаді начальника реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області, пояснив, що дійсно 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року він разом з начальником реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 був на семінарах, що проводились реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області для начальників реєстраційних служб. Семінари починались о 10:00 та тривали до 13:00, однак ОСОБА_4 на цих семінарах був присутнім лише протягом перших 30 хв. Куди позивач від'їжджав з семінарів йому не відомо.

Викликаний судом за ініціативою відповідачів свідок ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_11, працює на посаді начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, пояснила, що 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року вона була присутньою на семінарах, що проводились реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області для начальників реєстраційних служб. На цих семінарах був присутнім і начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 При цьому на семінарі, що проводився 31 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 був присутнім від початку до кінця проведення семінару, з семінару, що проводився 17 грудня 2014 року, ОСОБА_4 не відпрошувався.

Також пояснила, що бачила ОСОБА_4 29 грудня 2014 року приблизно о 17:30 в приміщенні реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області. Підтвердила відомості, зазначені в Акті від 29 грудня 2014 року.

Вказала, що обставини порушення позивачем трудових обов'язків були виявлені нею 29 грудня 2014 року в ході здійснення контролю за роботою, в тому числі, начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4, після чого в січні 2015 року вона склала доповідну записку й подання, адресовані начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області для вирішення питання щодо вжиття відповідних заходів.

Крім цього, вказала, що була присутньою при наданні начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 пояснень ОСОБА_13, зазначивши про відсутність будь-якого тиску на останнього зі сторони начальника реєстраційної служби.

Також вказала, що неодноразово від відвідувачів реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області надходила інформація про те, що ОСОБА_4 безпосередньо не здійснює державну реєстрацію, не працює в Державному реєстрі прав, а замість нього це робить якийсь хлопець.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував на держаній службі на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області з 30 грудня 2011 року.

Здійснюючи контроль та координацію діяльності керівників реєстраційних служб районних, Чернівецького та Новодністровського міських управлінь юстиції з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, начальником відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_17 29 грудня 2014 року виявлено порушення трудових обов'язків начальником реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4, а саме: було встановлено, що за відсутності ОСОБА_4 на робочому місці 31 жовтня 2014 року (перебував на семінарі у реєстраційній службі області), 17 грудня 2014 року (перебував на семінарі-нараді з державними реєстраторами юридичних та фізичних осіб-підприємців та начальниками реєстраційних служб районних та міських управлінь юстиції Чернівецької області) та 29 грудня 2014 року (перебував у реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області) за його особистим ключем здійснювалися реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відомостями виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Про виявлені начальником відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_17 обставини останньою було подано на ім'я начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 доповідну записку й подання для вирішення питання щодо вжиття відповідних дисциплінарних заходів.

14 січня 2015 року начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 надав пояснення щодо здійснення реєстраційних дій в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року іншою особою під час його перебування в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області. Зокрема, в поясненні зазначено, що виготовленні безпосередньо на нього ключ і пароль ОСОБА_4 нікому не передавав, але інколи він відкриває реєстр і з метою удосконалення роботи реєстраторів в силу певних обставин, які склались в реєстраційній службі, з ним вдосконалює свої навики роботи в реєстрі, переважно у учбовій базі, реєстратор з легалізації та реєстрації політичних партій та громадських організацій ОСОБА_13

15 січня 2015 року начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 складено подання за №12-12/38 Першому заступнику Голови Державної реєстраційної служби України Янчуку А.О. з проханням застосувати до начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

В указаному поданні зазначено про те, що 31 жовтня 2014 року з 10:00 по 13:00, 17 грудня 2014 року з 10:00 по 14:00 реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області проводились семінари із начальниками реєстраційних служб районних та міських управлінь юстиції Чернівецької області, на яких був присутнім і начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 Водночас за відомостями виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в указані дні під час проведення семінарів державний реєстратор ОСОБА_4 реєстрував заяви про державну реєстрацію права власності, формував картки прийому заяв, формував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, чим порушив вимоги статті 9 та частини 5 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтю 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також в поданні вказано, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_4 з 17:00 по 17:50 перебував в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний Акт. Водночас згідно відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 29 грудня 2014 року протягом указаного періоду ОСОБА_4 приймались рішення, формувались та друкувались свідоцтва про право власності, витяги, здійснювались пошуки.

На підставі подання начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 від 15 січня 2015 року за №12-12/38, пояснення ОСОБА_4 від 14 січня 2015 року Державною реєстраційною службою України прийнято наказ від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4».

Згідно вказаного наказу позивача звільнено з посади начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області з 28 січня 2015 року за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Наказом Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 «Про звільнення ОСОБА_4» було оголошено наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4».

Не погоджуючись із зазначеними наказами та вважаючи звільнення із займаної посади незаконним, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначає Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про державну службу» крім загальних, передбачених Кодексом законів про працю України, встановлені додаткові підстави припинення державної служби.

Відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Суд зазначає, що істотним при вирішенні такого роду спорів є визначення порушення трудових обов'язків суб'єктом, вказаним у наведеній вище нормі, що дає підставу для розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. Таке порушення має стосуватися обов'язково трудових обов'язків працівника. Трудові обов'язки визначаються в посадовій інструкції, положенні, статуті, трудовому договорі (контракті) тощо. Ознакою ж грубості вважаються усі факти, що характеризують її склад (і характер дії або бездіяльності працівника, і істотність наслідків порушення трудових обов'язків, і особливості причинного зв'язку між порушенням і його наслідками, і форма вини).

При цьому суд враховує і положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9.

Так, у пункті 22 зазначеної постанови вказано: «У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника».

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9: «На підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду».

Відповідно до частини першої статті 147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з оскаржуваних наказів, позивача було звільнено із займаної посади за порушення вимог статті 9, частини 5 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис» та пунктів 14, 18, 19 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1452.

Так, статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором органу державної реєстрації прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Згідно статті 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис» підписувач має право: вимагати скасування, блокування або поновлення свого сертифіката ключа; оскаржити дії чи бездіяльність центру сертифікації ключів у судовому порядку. Підписувач зобов'язаний: зберігати особистий ключ у таємниці; надавати центру сертифікації ключів дані згідно з вимогами статті 6 цього Закону для засвідчення чинності відкритого ключа; своєчасно надавати центру сертифікації ключів інформацію про зміну даних, відображених у сертифікаті ключа.

Пунктами 14, 18, 19 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1452, визначено, що право проставлення електронної печатки на електронних документах надається лише тому працівнику установи, який проставляє відповідну печатку на документах на папері.

Отримання в акредитованому центрі сертифікації ключів посиленого сертифіката відкритого ключа для забезпечення застосування електронної печатки, а також генерація відповідних ключів здійснюється в тому ж порядку, що й для електронного цифрового підпису.

Підписувач несе відповідальність за зберігання особистого ключа.

Копіювання особистих ключів та/або передача їх іншим особам забороняється.

Пунктом 3 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 жовтня 2011 року за №1141 передбачено, що ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви (запиту), номера запису, індексного номера, рішення, витягу, інформаційної довідки, виписки, свідоцтва тощо), захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій, оновлення, архівування та відновлення записів, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук тощо.

Згідно підпункту 4.8.11. пункту 4.8 Положення про реєстраційну службу Глибоцького районного управління юстиції, затвердженого наказом Глибоцького районного управління юстиції від 30 грудня 2011 року №33/0, погодженого Головою Державної реєстраційної служби та начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції має повноваження на здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивачем не заперечувалось, що він, перебуваючи на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, виконував функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та мав особистий ключ (пароль) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість відповідачі зазначали, що одноразове грубе порушення трудових обов'язків, за яке було звільнено позивача з роботи, полягало в розголошенні ним особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іншій особі. У зв'язку з цим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за відсутності на робочому місці начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року здійснювались реєстраційні дії від його імені іншою особою.

Також зазначалось, що під розголошенням особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слід розуміти не тільки повідомлення іншій особі ключ (пароль) доступу, а й допущення іншої особи до роботи в Державному реєстрі прав від імені державного реєстратора. Саме під логіном і паролем позивача як державного реєстратора у його відсутність іншою особою вчинялись реєстраційні дії в Державному реєстрі прав.

Вирішуючи даний спір, судом на підставі наданих в судовому засіданні пояснень позивача, списку присутніх учасників семінару-наради, пояснення ОСОБА_4 від 14 січня 2015 року, показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 встановлено те, що начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 був присутній на семінарах, що проводились в м. Чернівцях реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області для начальників реєстраційних служб 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року з 10:00 до 13:00 та з 10:00 до 14:00 відповідно.

Поряд з цим відповідно до відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 31 жовтня 2014 року, зокрема, з 11:36 по 12:26, тобто в період знаходження позивача на семінарі в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, державний реєстратор ОСОБА_4 реєстрував заяви про державну реєстрацію права власності, формував картки прийому заяв, здійснював друк карток прийому заяв.

Відповідно до відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 17 грудня 2014 року, зокрема, з 11:00 по 12:05, тобто в період знаходження позивача на семінарі-нараді в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, державний реєстратор ОСОБА_4 проводив реєстрацію задоволення заяви про державну реєстрацію права власності, здійснював друк карток прийому заяв, здійснював реєстрацію рішення про державну реєстрацію/взяття на облік, формування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійснював редагування рішення та його друк.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача, надані в судовому засіданні, про те, що він був присутнім на семінарах 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року нетривалий час, після чого від'їжджав на роботу і особисто працював в Державному реєстрі прав, оскільки такі не підтверджені належними доказами та спростовуються встановленими судом обставинами.

Так, зокрема, в письмовому поясненні від 14 січня 2015 року позивач не спростовував факт свого перебування на семінарах в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року та вчинення в цей період реєстраційних дій від його імені іншою особою.

Критично оцінює колегія суддів і покази викликаного за ініціативою позивача свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_4 на семінарах 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року був присутнім лише протягом перших 30 хв., оскільки викликаний за ініціативою відповідача свідок ОСОБА_17 вказала, що ОСОБА_4 на семінарі, що проводився 31 жовтня 2014 року, був присутнім від початку до кінця його проведення, а з семінару, що проводився 17 грудня 2014 року, у неї не відпрошувався.

До того ж, свідок ОСОБА_16 вказав, що не знає куди з семінарів після 30 хв. від їх початку від'їжджав ОСОБА_4

Викладене дає підстави для висновку про те, що за відсутності позивача на робочому місці в Державному реєстрі прав 31 жовтня 2014 року з 11:36 по 12:26 та 17 грудня 2014 року з 11:00 по 12:05 вчинялись від імені державного реєстратора ОСОБА_4 дії, право на вчинення яких має виключно державний реєстратор, іншою особою.

Суд зазначає, що такі дії в Державному реєстрі прав могли вчинятись іншою особою лише за наявності у неї ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових, що належить ОСОБА_4, або ж у зв'язку з наданням іншій особі доступу до роботи в Державному реєстрі прав від імені державного реєстратора.

Про те, що 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року, а також 29 грудня 2014 року реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав від імені позивача здійснювала інша особа свідчать і пояснення головного спеціаліста реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_13 від 15 січня 2015 року.

Покази викликаного за ініціативою позивача свідка ОСОБА_13 про те, що жодних дій в Державному реєстрі прав на нерухоме майно від імені начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 він не вчиняв суперечать наявним у справі його письмовим поясненням від 15 січня 2015 року, поясненням ОСОБА_4, наданим в судовому засіданні, та його письмовим поясненням від 14 січня 2015 року щодо здійснення реєстраційних дій в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року іншою особою під час його перебування в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області.

При цьому колегія суддів критично оцінює покази свідка ОСОБА_13 про те, що пояснення від 15 січня 2015 року начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 він надав під психологічним тиском, оскільки свідок ОСОБА_17 вказала, що була присутньою при наданні начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 пояснень ОСОБА_13, зазначивши про відсутність будь-якого тиску на останнього зі сторони начальника реєстраційної служби.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Акту від 29 грудня 2014 року начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 29 грудня 2014 року з 17:30 по 17:50 перебував у приміщенні реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області.

Про вказані обставини повідомила і свідок ОСОБА_17

Водночас згідно відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 29 грудня 2014 року протягом указаного часу ОСОБА_4 проводилась реєстрація рішень про державну реєстрацію/взяття на облік, формувались рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійснювався друк рішень.

Викладене дає підстави для висновку про те, що за відсутності позивача на робочому місці 29 грудня 2014 року з 17:30 по 17:50 в Державному реєстрі прав протягом указаного часу вчинялись від імені державного реєстратора ОСОБА_4 дії, право на вчинення яких має виключно державний реєстратор, іншою особою.

При цьому в судовому засіданні позивач не заперечував те, що 29 грудня 2014 року від був в м. Чернівцях в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області.

Однак вказував, що поїхав до м. Чернівців близько 15:00 й перебував в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області приблизно до 16:00, а близько 17:00 повернувся в смт. Глибока на своє робоче місце до реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, після чого особисто працював в Державному реєстрі прав.

Фактично про вказані обставини повідомили і викликані судом за ініціативою позивача свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_14

Між тим, колегія суддів критично оцінює такі посилання позивача та покази свідків, оскільки згідно відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 29 грудня 2014 року державним реєстратором ОСОБА_4 вчинились реєстраційні дії і в період часу з 15:04 до 16:56, тобто в час коли, за поясненнями позивача та показами свідків, ОСОБА_4 не знаходився на своєму робочому місці.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідачами доведено те, що за відсутності ОСОБА_4 на робочому місці 31 жовтня 2014 року (перебував на семінарі у реєстраційній службі області), 17 грудня 2014 року (перебував на семінарі-нараді з державними реєстраторами юридичних та фізичних осіб-підприємців та начальниками реєстраційних служб районних та міських управлінь юстиції Чернівецької області) та 29 грудня 2014 року (перебував у реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області) за його особистим ключем від його імені здійснювалися реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іншою особою, що є порушенням наведених вище вимог статті 9, частини 5 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис» та пунктів 14, 18, 19 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1452.

Таким чином, на переконання колегії суддів, з боку позивача мало місце одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що полягало в розголошенні ним особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іншій особі, внаслідок чого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за відсутності позивача на робочому місці 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року здійснювались реєстраційні дії від його імені іншою особою, про що позивач не знати не міг.

При цьому колегія суддів погоджується з твердженнями відповідачів і про те, що вказане одноразове порушення трудових обов'язків є грубим, оскільки позивачем, як державним службовцем, державним реєстратором, керівником установи, було порушено встановлену законом заборону розголошення особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внаслідок цього в Державному реєстрі прав за відсутності позивача на робочому місці від його імені іншою особою, яка не мала відповідних повноважень, вчинялись реєстраційні дії, виключне право на вчинення яких мав державний реєстратор ОСОБА_4 Такі дії мають юридичну силу й можуть призвести до негативних наслідків, адже за змістом статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правом приймати/не приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень наділений виключно державний реєстратор прав на нерухоме майно, до обов'язків якого належить встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність у відповідачів підстав для звільнення позивача із займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Поряд з цим колегія суддів також вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи відбулось з дотриманням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбачених статтями 147-1, 148, 149 Кодексу законів про працю України.

Так, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення було застосовано до позивача органом, якому надано право прийняття на роботу такого працівника.

До цього слід зазначити, що обрання виду дисциплінарного стягнення за порушення працівником трудових обов'язків законодавством віднесено на розсуд роботодавця.

Державною реєстраційною службою України дотримано місячний строк застосування до позивача до дисциплінарного стягнення (проступок виявлено 29 грудня 2014 року, а до дисциплінарної відповідальності притягнуто 28 січня 2015 року), та не порушено норму, якою передбачена можливість накладення дисциплінарного стягнення протягом шести місяців з дня вчинення проступку (фактично днем вчинення проступку згідно оскаржуваних наказів є 31 жовтня 2014 року).

До застосування дисциплінарного стягнення у позивача були відібрані пояснення, що датовані 14 січня 2015 року.

При обранні виду стягнення було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду (яку могло бути завдану), обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, про що, зокрема, значиться в поданні від 15 січня 2015 року №12-12/38.

Отже, звільнення позивача із займаної посади проведено з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України.

Відтак, безпідставними і необґрунтованими є доводи позивача стосовно відсутності факту грубого порушення ним трудових обов'язків й стосовно недодержання відповідачами правил і порядку звільнення його з роботи.

Водночас колегія суддів вважає, що саме по собі зазначення в оскаржуваних наказах про те, що ОСОБА_4 допущено «ряд порушень», на що звертав увагу позивач в судовому засіданні, по суті не впливає на правомірність звільнення його за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, оскільки, як вбачається з обставин справи, позивача було фактично звільнено за розголошення ним особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за відсутності позивача на робочому місці 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року здійснювались реєстраційні дії від його імені іншою особою.

Безпідставними є твердження позивача в обґрунтування позову про те, що наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к «Про звільнення ОСОБА_4» був підписаний не уповноваженою особою - першим заступником Голови Державної реєстраційної служби України А.О.Янчуком.

Так, судом встановлено, що на час видання Державною реєстраційною службою України оскаржуваного позивачем наказу про його звільнення посада Голови Державної реєстраційної служби України була вакантною, а 22 січня 2015 року Державною реєстраційною службою України було видано наказ №38 «Про тимчасовий розподіл обов'язків між Головою Державної реєстраційної служби України, першим заступником Голови та заступником Голови», пунктом 2 якого встановлено, що у разі відсутності Голови його обов'язки виконує перший заступник. До обов'язків же Голови Державної реєстраційної служби України за змістом пункту 16 частини 10 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №219, належить звільнення з посади за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в областях, що забезпечують здійснення повноважень Укрдержреєстру, керівників структурних підрозділів районних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень Укрдержреєстру.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_4 в обґрунтування позову про те, що його неправомірно було позбавлено можливості реалізувати своє право вимагати провести службове розслідування, оскільки такі посилання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Пунктом 9 частини 1 статті 11 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державні службовці мають право вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Таким чином, наведеними нормами передбачено право, а не обов'язок, проводити службове розслідування стосовно державних службовців у певних випадках, зокрема, на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

Судом встановлено, що вимога про проведення службового розслідування позивачем не заявлялась.

Водночас у позивача 14 січня 2015 року були відібрані письмові пояснення, в яких, зокрема, останнім зазначено: «щодо здійснення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.10.2014 р., 17.12.2014 р., 29.12.2014 іншою особою під час мого перебування в реєстраційній службі ГУЮ».

Наведене дає підстави для висновку, що позивач був повідомлений щодо наявності факту вчинення порушення та його наслідків, відносно чого йому і було запропоновано надати пояснення. Тому твердження ОСОБА_4 про те, що він не був ознайомлений з метою відібрання в нього пояснень, - безпідставні.

Посилання позивача в обґрунтування позову про незаконність дій начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 по встановленню фактів порушення ним вимог чинного законодавства та щодо складання та подання нею Державній реєстраційній службі України подання від 15 січня 2015 року №12-12/38, на підставі якого прийнято наказ від 28 січня 2015 року №60/к, є також безпідставними, адже, як встановлено в ході розгляду справи, порушення у роботі позивача були встановлені начальником відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_17 в межах повноважень на здійснення контролю та координації діяльності керівників реєстраційних служб районних, Чернівецького та Новодністровського міських управлінь юстиції з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до пункту 4.1.2 Положення про указаний відділ, затвердженого наказом Головного управління юстиції у Чернівецькій області 28 грудня 2011 року за № 381/о.

До того ж, як зазначали відповідачі, підставою перегляду відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було забезпечення належної роботи відділу, своєчасності та повноти виконання контрольних завдань та доручень за звітний період, на підтвердження чого ними надано копію контрольного доручення Укрдержреєстру від 11 липня 2014 №17-у «Щодо надання інформації» та додатків до нього (накази Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 22 серпня 2014 року від №610/3, від 24 жовтня 2014 року №790/3 та від 29 грудня 2014 № 950/3), а також копію відповіді реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 05 січня 2015 року № 12-12/1.

За змістом пункту 9 Положення про реєстраційну службу Головного управління юстиції у Чернівецькій області, затвердженого начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області 22 листопада 2013 року та погодженого Головою Державної реєстраційної служби України 28 листопада 2013 року, керівник реєстраційної служби вносить Голові Укрдержреєстру подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів районних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно змісту підпункту 20 пункту 10 Положення про Укрдержреєстр Голова Укрдержреєстру вирішує за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту областях, що забезпечують здійснення повноважень Укрдержреєстру, питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів районних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень Укрдержреєстру.

Відтак, твердження позивача про те, що указані дії начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області не відповідали вимогам чинного законодавства України є помилковими.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_4 вимог щодо скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При звільненні позивача з роботи відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з дотриманням норм трудового законодавства.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Судді О.П. Лелюк

В.О. Григораш

Г.Г. Спіжавка

Постанова у повному обсязі складена 01 квітня 2015 року.