Справа № 813/471/13-а
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 876/2589/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року по справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

18 січня 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просила зобов'язати відповідача за власний рахунок провести об'єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану відповідно до затвердженої технічної документації на будинок.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною і такою, що винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також, апелянт по справі зазначив, що в результаті проведеної перевірки встановлено, що відповідач в 2009 році виконала будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку без затвердженої та погодженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим було порушено ст.7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій» (чинного на момент проведення будівельних робіт). Дані роботи було виконано на земельній ділянці, яка не надана в користування чи приватну власність та належать до земель м.Львова.

11 лютого 2015 року позивач по справі звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду з клопотанням, в якому просив Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області замінити на її процесуального правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 09 липня 2012 року головним державним інспектором Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил відповідачем по справі на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1.

09 липня 2012 року позивач по справі, за результатами перевірки, склав Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил № 37 с. В даному Акті зазначено, що відповідачем виконано в 2009 році будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку без затвердженої та погодженої документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст.7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій». Також, позивачем по справі на підставі вищевказаного акта перевірки, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 14 с.

09 липня 2012 року позивачем по справі винесено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері будівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №5 с, в якому ставиться вимога в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису з метою усунення істотних порушень будівельних норм привести об'єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану.

24 жовтня 2012 року позивачем проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 5с від 09 липня 2012 року, щодо приведення об'єкта будівництва за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану.

За результатами перевірки працівниками позивача складено Акт № 66 с, яким встановлено, що ОСОБА_2 не виконала вимоги припису № 5с від 09 липня 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із ч.9 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування», особи винні у: виконанні будівельних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Згідно із ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог, так як припис позивач по справі спрямований на знесення самочинно збудованого об'єкта, а це у свою чергу віднесено до виключної компетенції відповідного суду. Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що звернення позивача до суду із вимогою зобов'язати виконати припис не може підлягати до задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року по справі №813/471/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук