Справа № 808/4249/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 рокусправа № 808/4249/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі №808/4249/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя до публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя 01 липня 2014 року звернулось до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» (далі - ПАТ «Запорізький арматурний завод»), згідно з яким, просить стягнути з відповідача на свою користь 9 537,27 грн. витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що колишнім працівникам ПАТ «Запорізький арматурний завод» була призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» за списком №1. Згідно з розрахунком боргу, за період з березня по травень 2014 року загальна заборгованість ПАТ «Запорізький арматурний завод» на виплату та доставку пільгових пенсій, пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 становить 9 537,27 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 9 537,27 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонерах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за період березень-травень 2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не навів обґрунтувань законності виплати пенсій особам, зазначеним у позові, в розмірі більшому, а ніж була призначена пенсія; суд першої інстанції не з'ясував обставин з приводу відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії стосовно пенсіонерки ОСОБА_10, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано, те, що обов'язок доказування правомірності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається саме на суб'єкта владних повноважень, що прямо передбачено частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу позивач просив у задоволені апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідач у справі є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058 (надалі - Закон №1058), який повинен своєчасно та в повному обсязі сплачувати збір та внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

ПАТ «Запорізький арматурний завод» зобов`язане вносити з коштів, призначених на оплату праці, плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 та списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачу необхідно було покрити витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 9 537,27 грн., яка утворилася за період з березня по травень 2014 року включно, з яких сума боргу становить по пенсіонеру: ОСОБА_1 - 370,54 грн., ОСОБА_2 - 1541,46 грн., ОСОБА_3 - 499,89 грн., ОСОБА_4 - 939,64 грн., ОСОБА_5 - 204,32 грн., ОСОБА_6 - 1103,44 грн., ОСОБА_7 - 561,13 грн., ОСОБА_8 - 789,59 грн., ОСОБА_9 - 62,15 грн., ОСОБА_10 - 3308,46 грн., ОСОБА_11 - 156,65 грн.

У зв`язку з несплатою суми боргу у визначений законодавством строк у відповідача залишилась несплаченою заборгованість перед Управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на загальну суму 9 537,27 грн.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачу своєчасно надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій пенсіонерам, що мають право на пільгову пенсію на підприємстві відповідача.

Розрахунки фактичних витрат відповідачем не оскаржувались та є чинними.

Стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування коштів, призначених на покриття та виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються зібраними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач доказів сплати вказаної заборгованості суду не надав.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663, (далі - Інструкція № 21-1) передбачена чітка процедура відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що якщо працівникам призначено пенсію відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються підприємствами, робота на якому дає право на пільгову пенсію.

З приводу відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_12, суд апеляційної інстанції зазначає, що ця пенсіонерка перебуває на обліку в УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 з грудня 2004 року на підставі довідки ПАТ «Запорізький арматурний завод» про підтвердження пільгового стажу. Дії УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області з приводу призначення пенсії ОСОБА_12 відповідачем в судовому порядку не оскаржувались, а отже управлінням законно виставлені фактичні витрати відповідачу стосовно цієї пенсіонерки, з період її роботи на ПАТ «Запорізький арматурний завод».

Стосовно твердження відповідача, що ця справа є підсудна господарському суду, суд апеляційної інстанції вважає, оскільки справа про банкрутство стосовно відповідача була порушена 05.06.2012 р. (а.с.78), тобто до набрання чинності Закону України від 22.12.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №4212, який набрав чинності 19.01.2013 року, відповідно до останнього повинні застосовуватись положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що були чинними до 19.01.2013 року. Отже, ця справа підсудна саме Запорізькому окружному адміністративному суду.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано, того, що обов'язок доказування правомірності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається саме на суб'єкта владних повноважень, що прямо передбачено частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року про відкриття провадження, відповідачу запропоновано надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються (а.с.1).

Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем на пропозицію суду не було надано доказів для підтвердження обставин, на які він посилається, що стало підставою для вирішення справи на основі наявних доказів.

Крім того, доказів того, що відповідачем зазначені вище розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, на час розгляду справи судом першої інстанції були оскаржені суду не надано, тому такі розрахунки вважаються дійсними та такими, що підлягають виконанню з боку ПАТ «Запорізький арматурний завод».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі № 808/4249/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 03 квітня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко