Справа № 803/2624/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 876/1833/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області до сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області (далі - позивач) звернулося з позовом до сільськогосподарського приватного підприємства «Дружба» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року в сумі 12998,77 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно чинного законодавства відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У зв'язку зі змінами в законодавстві і збільшенні пенсійного віку та технічними помилками, що виникли в програмному забезпеченні управління несвоєчасно надіслало розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Крім того, згідно ЦК України для такої категорії спорів встановлюється позовна давність у три роки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач відповідно до вимог ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97) визначено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону є - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII визначено категорії осіб, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах, передбачених Списками № 1 і № 2, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. п. 6.1 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 (далі - Інструкція) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених (перерахованих пенсій).

Відповідно до абзацу 1 п. 6.8 Інструкції підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що позивачем було направлено відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року лише 27.10.2014 року (а.с. 16-20).

Звертаючись до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, громадяни повинні керуватися нормами ст. 99 КАС України. При цьому, до такої категорії справ не застосовуються норми ЦК України, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за своєю природою є публічно правовими.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду.

Абзацом 2 частини другої статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зазначає, що з клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач не звертався, а твердження про не надсилання розрахунків у зв'язку з технічною помилкою та змінами в законодавстві колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі розрахунки стосуються 2012-2013 років, а позов подано в кінці 2014 року, тому вказані обставини не можуть служити поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, органу пенсійного фонду було відомо про право особи (ОСОБА_1.) на пільгову пенсію, так як остання знаходиться на обліку з 2003 року, проте позивач, в порушення вимог законодавства, своєчасно не вжив заходів щодо відшкодування пенсії за рахунок відповідача.

Така ж позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17 вересня 2014 року у справі № К/800/42346/14, від 22 травня 2014 року у справі № К/9991/44458/12, від 29 травня 2014 року у справі № К/9991/52989/12.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ківерцівському районі Волинської області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі №803/2624/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула