Справа № 373/475/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/475/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Колодко Л.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницьому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання незаконною відмову та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року, позивач звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницьому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання незаконною відмову та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач неправомірно відмовив їй здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії, оскільки при призначенні пенсії не були враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області у проведенні перерахунку її пенсії державного службовця на підставі довідок від 16.12.2014 року №276 та від 19.12.2014 року №08-06-1869 про складові заробітної плати з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань та сум індексації.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області провести перерахунок її пенсії державного службовця на підставі довідок від 04.03.2009 року №5 та №09-05-273 та від 16.12.2014 року №276 та від 19.12.2014 року №08-06-1869, враховуючи всі складові її заробітної плати, в тому числі суми матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, суми індексації, в розмірі 80% суми заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, тобто з 29.06.2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 05.03.2009 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та отримує пенсію державного службовця.

Розмір її пенсії був визначений відповідачем на підставі довідок від 04.03.2009 року за №5 та №0-05-273 про заробітну плату, враховуючи лише такі складові: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років.

Позивач 19.12.2014 року звернулась до управління Пенсійного фонду України в місті Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області із заявою про перерахунок пенсії, у зв'язку з тим, що у заробіток для обчислення пенсії не були включені суми нарахованої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації, які входять в склад заробітної плати державного службовця та на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому мають бути включені до заробітної плати, з якої розраховується пенсія державного службовця, але їй відмовлено в перерахунку її пенсії. До даної заяви було додано довідки від 16.12.2014 року №276 та від 19.12.2014 року за №08-06-1869, що видані Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією про складові заробітної плати з врахуванням надбавок та премій, що не були враховані при розрахунку пенсії.

29.12.2014 року позивач отримала відповідь відповідача про відмову в перерахунку їй пенсії.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Правовідносини регулюються ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», Законом України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В силу ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 даної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 21-430а11, постанова від 20.02.2012 року (за аналогічним позовом), прийшов до таких правових висновків, що усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, Верховний Суд вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. За змістом наведених норм (ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» №3723-XII та «Про оплату праці» №108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та стаття 66 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788XII.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суми індексації до заробітної плати необхідно включати при обчисленні пенсії, так як ці суми враховуються до складу грошових доходів населення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII від 09.07.1991 року, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно абз.3 ч.1 ст. 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII від 09.07.1991 року, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Приписами абз.1 ч.1 ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Положеннями ч.2 ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз.7 п.2 ч.3 ст. 21 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Виходячи з аналізу вищеназваних норм, індексація грошового забезпечення включається у загальну суму заробітної плати, на яку нараховується внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а відтак є частиною заробітної плати та враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації повинні бути враховані в заробіток позивачки для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як було встановлено в ході судового розгляду справи, позивачу нараховувалась пенсія, як державному службовцю, без врахування вищезазначених складових, тобто остання не отримала з вини Управління пенсію, яка не була ним нарахована.

За таких обставин, до даних правовідносин не можуть застосовуватись положення ч.2 ст. 46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року.

Приписами ч.2 ст. 99 КАС України закріплено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав з моменту отримання листа відповідача від 29.12.2014 року №137/Б-01, а тому пенсія не може бути виплачена Управління за період до 29.06.2014 року.

Отже, позовні вимоги за період з 05.03.2009 року по 28.06.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2,12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Переяславі-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 07 квітня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 02 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.