Справа № 820/2542/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 квітня 2015 р. № 820/2542/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

при секретарі судового засідання Костіної А.В.,

за участю представників:

позивача - Сидорук Т.П.,

відповідача - Гаркуші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Слобода" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Приватне Акціонерне Товариство "Слобода" (далі за текстом - ПрАТ "Слобода"), з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 231 367,00 грн., у тому числі за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 р. № від 18.12.2014 р. на суму 125 667,00 грн., за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р. на суму 105 702,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 115 683,50 грн., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі;

- скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 110 000,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі;

- скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1б 447,50 грн., у тому числі за основним платежем - 10 965,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 482,50 грн., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та зазначив, що оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення є такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача, та просив скасувати їх в повному обсязі, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, Західна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області, в письмових запереченнях та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на матеріали перевірки та стверджував, що оскаржувані рішення винесені у відповідності до норм діючого законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку виходячи з наступного.

Позивач, ПрАТ "Слобода", зареєстрований у встановленому законом порядку, як юридична особа, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, як платник податків, зборів (обов'язкових платежів), знаходиться на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області та є платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що фахівцями Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області у період з 02.02.2015 р. по 13.02.2015 р. було проведено позапланову документальну перевірку щодо правомірності нарахування ПрАТ "Слобода" () бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2014 р. та грудень 2014 р.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 385/20-33-15-01-09/22677163 від 19.02.2015 р., за висновками якого встановлено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України внаслідок чого завищено суму податкового кредиту у розмірі 226 666,66 грн., зокрема у листопаді 2014 р. у розмірі 116 666,67 грн. та грудні 2014 р. у розмірі 109 999,99 грн.; п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 231 367,00 грн., в тому числі за листопад 2014 р. у розмірі 125 665,00 грн. та за грудень 2014 р. у розмірі 105 702,00 грн.; завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2014 р. на 110 000,00 грн.; внаслідок чого донараховано податку на додану вартість в розмірі 10 965,00 грн.

Письмові заперечення № 21 від 24.02.2015 р. ПрАТ "Слобода" на висновки акту № 385/20-33-15-01-09/22677163 від 19.02.2015 р., залишені Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області без задоволення, що підтверджується листом № 3472/10/20-33-15-01-22 від 03.03.2015 р.

На підставі розгляду зазначеного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 05.03.2015 р.: № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 231 367,00 грн., у тому числі за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 р. № від 18.12.2014 р. на суму 125 667,00 грн., за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р. на суму 105 702,00 грн., та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 115 683,50 грн.; № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 110 000,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р.; № , згідно якого ПрАТ "Слобода" збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 16 447,50 грн., у тому числі за основним платежем - 10 965,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 482,50 грн.

Судом встановлено, що доходячи висновку про протиправність формування сум податкового кредиту у листопаді та грудні 2014 р., відповідач виходив з того, що позивач за довгостроковим договором підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. неправильно визначив дату виникнення права на податковий кредит, що призвело незаконного заявлення сум до бюджетного відшкодування у вказаних звітних періодах. При цьому відповідач зазначає на те, що податковий кредит виникає лише з моменту введення в експлуатацію об'єктів будівництва та їх держаної реєстрації, як нерухомого майна.

Проте суд з такими висновками відповідача не погоджується та зазначає, що згідно наявних в матеріалах справи судом встановлено, що 10.06.2014 р. між ПрАТ "Слобода" (Замовник) та ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" (Підрядник) укладений договір підряду № 14/06, згідно умов якого, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на власний ризик виконати роботи з будівництва офісної будівлі з відділенням банку, фірмового магазину та інфраструктурою культурно-побутового обслуговування. Проведення будівельних робіт здійснюється за адресою: м. Харків. вул. Ярославська, 8 (далі за текстом - Об'єкт). Згідно п. 1.4. вказаного договору підряду № 14/06, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 19.06.2014 р., сторонами визначено строки виконання робіт: початок - червень 2014 р., завершення - вересень 2015 р. Виконання робіт з будівництва об'єкту здійснюється поетапно (по мірі їх фактичного виконання). Відповідно до п. 10.1 договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. приймання-передача Замовником закінчених етапів робіт здійснюється відповідно до діючих нормативно-правових актів та умов Договору на підставі актів приймання виконаних робіт, які можуть надаватися Підрядником Замовнику щомісячно.

Судом було досліджено в ході розгляду справи та прийнято до уваги наступні первинні документи позивача: договір підряду № 14/06 від 10.06.2014 р., додаткову угоду № 2 від 19.06.2014 р. до вказаного договору підряду, графік фінансування (авансування) будівництва Об'єкту, затверджений Підрядником та Замовником 10.06.2014 р.; акти приймання виконаних будівельних робіт № 7 за жовтень 2014 р., № 8 за листопад 2014 р. та № 8 за грудень 2014 р., складені за формами КБ2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень, листопад та грудень 2014 р., оформлені із використанням форми КБ-3; виписки ПАТ "Регіон-банк" м. Харків; податкові накладні № 50 від 06.10.2014 р., № 86 від 06.11.2014 р., № 135 від 17.12.2014 р., № 136 від 18.12.2014 р., № 190 від 25.12.2014 р. тощо.

При цьому суд зазначає і це вбачається з матеріалів справи, що ТОВ ІВФ "Спецтехстрой" не має дефектів у своєму статусі юридичної особи та платника податку на додану вартість, а господарську діяльність здійснює згідно ліцензії для створення об'єктів архітектури.

З урахуванням досліджених доказів судом встановлено, що по мірі фактичного виконання робіт з будівництва Об'єкту, Підрядником (ТОВ ІВФ "Спецтехстрой") передані, а Замовником (ПрАТ "Слобода") прийняті закінчені етапи будівельно-монтажних робіт, детальний опис яких наведений в актах виконаних робіт за жовтень, листопад та грудень 2014 р. Такий порядок передачі та приймання робіт відповідає умовам договору підряду № 14/06 від 10.06.2015 р. та не суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема статті 882 Цивільного кодексу України, де передбачений обов'язок Замовника негайно розпочати приймання у Підрядника виконані ним етапи робіт.

Абзацом 2 пункту 187.9 статті 187 Податкового кодексу України визначено поняття довгострокового договору (контракту), згідно якого, це будь-який договір на виготовлення товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, які укладені на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно абзацу 4 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

У зв'язку з цим суд зауважує, що предметом договору підряду є роботи, пов'язані із будівництвом об'єкта, обов'язок щодо виконання яких покладається на підрядника (стаття 837 Цивільного кодексу України). При цьому сторони є вільними в укладенні договору та можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. (ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України).

Отже, аналіз вказаних норм цивільного та податкового законодавства, та умов договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. вказує на те, що сторони на власний розсуд узгодили саме такий порядок передачі та приймання робіт, де етапом робіт є обсяг фактично виконаних будівельно-монтажних робіт, проведення яких підтверджується первинними документами (актами приймання виконаних робіт тощо).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що договір підряду № 14/06 від 10.06.2015 р., укладений між Замовником (ПрАТ "Слобода") та Підрядником (ТОВ ІВФ "Спецтехстрой") не є довгостроковим у розумінні абз. 2 п. 187.9 ст. 187 Податкового кодексу України, оскільки вказаний договір містить поетапне виконання робіт, що прямо закріплене у п.1 Додтакової Угоди до зазначеного договору підряду.

Усе вказане свідчить, що положення абзацу 4 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, не підлягають застосуванню по господарським операціям позивача із ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", відповідно, ПрАТ "Слобода" правомірно, по даті списання грошових коштів з банківського рахунку, скористалось правом на податковий кредит по фактично сплаченим сумам податку на додану вартість у жовтні, листопаді та грудні 2014 р.

Більш того в аналогічний спосіб діяв і контрагент позивача (ТОВ "ІВФ "Спецтехстрой"), який за правилом "першої події" сформував податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 360 000,00 грн., зокрема у жовтні 2014 р. - 133 333,33 грн., у листопаді 2014 р. - 116 666,67 грн., у грудні 2014 р. - 109 999,99 грн.

Також судом встановлено, що роботи з будівництва Об'єкту, відображені в бухгалтерському обліку позивача на субрахунку 152 "Придбання (виготовлення) основних засобів" як капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (тобто, як створення необоротних матеріальних активів). З цим погоджується і суб'єкт власних повноважень.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом міністерства фінансів України, рахунок 15 "Капітальні інвестиції" призначений для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів. Рахунок 15 "Капітальні інвестиції" має субрахунок 152 "Придбання (виготовлення) основних засобів".

Термін капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи визначений у пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000 р., згідно якого, це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Згідно п. 48. Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом міністерства фінансів України № 561 від 30.09.2003 р., затрати з будівництва (виготовлення), придбання і поліпшення об'єктів основних засобів з початку і до закінчення зазначених робіт та введення об'єктів в експлуатацію визнаються незавершеними капітальними інвестиціями (незавершеним будівництвом).

Виходячи з наведених норм, суд дійшов висновку, що господарська операція по зарахуванню об'єктів капітальних інвестицій після введення в експлуатацію, що обліковується на рахунку 15 "Капітальні інвестиції" кореспондується з рахунком 10 "Основні засоби".

Порядок формування податкового кредиту встановлено Податковим кодексом України, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 якого податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп. "б" п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця видається податкова накладна, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, суд зазначає, що платник ПДВ в результаті придбання товарів (послуг), будівництва (спорудження, створення) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) має право нараховувати податковий кредит у розмірі податку на додану вартість, і це право не залежить від того, чи почали ці послуги чи основні засоби використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював такий платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3. ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з поданою позивачем до відповідача податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 р. (вх. № від 18.12.2014 р.) із додатками, ПрАТ "Слобода" заявлено до бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у розмірі 125 665,00 грн., який сформований за рахунок залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду - жовтня 2014 р. фактично сплаченого податку в даному періоді за придбані будівельно-монтажні роботи.

За даними поданої позивачем до відповідача податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 р. (вх. № від 20.01.2015 р.) із додатками, ПрАТ "Слобода" заявлено до бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у розмірі 105 702,00 грн., який сформований за рахунок залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду - листопад 2014 р. фактично сплаченого податку в цьому періоді у складі придбаних будівельно-монтажних робіт.

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що ПрАТ "Слобода" мало право по незавершеним капітальним інвестиціям в необоротні матеріальні активи (незавершеному будівництву), формувати податковий кредит на загальну суму 360 000,00 грн., зокрема у жовтні 2014 р. - 133 333,33 грн., у листопаді 2014 р. - 116 666,67 грн., у грудні 2014 р. - 109 999,99 грн.

Таким чином, позивачем було повністю дотримано всіх вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", а тому правомірно ПрАТ "Слобода" у податних податкових деклараціях з ПДВ проведені розрахунки податку на додану вартість та заявлені суми бюджетного відшкодування, що підтверджені наявними у матеріалах справи первинними та бухгалтерськими документами.

Доводи відповідача стосовно виникнення права на податковий кредит тільки після введення об'єкта будівництва в експлуатацію та після набуття ним статусу нерухомого майна не приймаються судом до уваги, оскільки питання прийняття в експлуатацію та державної реєстрації нерухомого майна не регулюються нормами Податкового кодексу України, а тому не впливають на податковий облік платника податку.

При цьому суд відмічає, що правила податкового обліку та звітності, не містять будь-яких обмежень стосовно прав платників податку на податковий кредит та бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість у зв'язку з обов'язковим завершенням будівництва, введенням основних засобів (фондів) в експлуатацію та їх державної реєстрацією, як це зазначає відповідач в акті перевірки, оскільки таке обмеження не передбачено чинним податковим законодавством.

Більш того, саме по собі будівництво (спорудження, створення) нерухомого майна передбачає певний процес у часі, а не вже як завершену стадію.

У зв'язку з цим, відшкодування сум податку на додану вартість може мати місце і по незавершеним об'єктам будівництва.

Згідно ст. 876 Цивільного кодексу України власником результату виконаних робіт (Об'єкта будівництва) є Замовник, якщо інше не передбачено договором. Іншого договором підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. не передбачено.

З аналізу наведених норм ЦКУ та умов договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. виходить, що право власності на результат закінчених етапів виконаних робіт (Об'єкта будівництва) за вказаним договором підряду виникає у ПрАТ "Слобода" з моменту підписання ним щомісячних актів виконаних робіт, тобто до моменту введення нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту по вищенаведеним господарськім операціям, у зв'язку з чим позивачем правомірно заявлено до бюджетного відшкодування суми з ПДВ на суму 231 367,00 грн., в т.ч.: за листопад 2014 р. у розмірі 125 665,00 грн. та за грудень 2014 р. у розмірі 105 702,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в статті 201 Податкового кодексу України.

Також не приймаються судом до уваги посилання відповідача про неможливість проведення авансових розрахунків за договорами підряду до моменту виконання самих будівельних робіт.

Згідно ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України та ст. 321 Господарського кодексу України, підрядник має право вимагати виплатити йому аванс, якщо така виплата та розмір авансу передбачені договором.

Умовами договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р. визначено, що при необхідності замовник має право перерахувати підряднику передоплату (пп. 8.2.1. договору підряду). Крім цього, графіком фінансування (авансування) будівництва об'єкта, узгодженого сторонами на виконання вимог п. 9.1. договору підряду № 14/06 від 10.06.2014 р., передбачені щомісячні поетапні проміжні авансові платежі.

Отже, доводи відповідача про можливість оплати робіт з будівництва лише тільки після їх здавання замовнику є надуманими та необґрунтованими.

Окрім цього відповідачем не надано жодного належного доказу про наявні у позивача порушення вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідачем не доведено факт порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України при формуванні податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ТОВ ІВФ "Спецтехстрой". З огляду на це, зайвого включення сум ПДВ до податкового кредиту у розмірі у розмірі 226 666,66 грн., зокрема у листопаді 2014 р. у розмірі 116 666,67 грн. та грудні 2014 р. у розмірі 109 999,99 грн.; завищення сум бюджетного відшкодування 231 367,00 грн., в тому числі за листопад 2014 р. у розмірі 125 665,00 грн. та за грудень 2014 р. у розмірі 105 702,00 грн.; завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2014 р. на 110 000,00 грн.; заниження суми податку на додану вартість в розмірі 10 965,00 грн., не мало місця.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення - рішення відповідача від 05.03.2015 р. № , № та № є незаконними, а тому вони підлягають задоволенню.

Суд відзначає, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях. Так, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення відповідача з урахуванням наведеної норми, суд дійшов висновку, що відповідачем, при його прийнятті, невірно застосовано норми чинного законодавства при неповному та неправильному встановленні всіх дійсних обставин справи, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Слобода" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 231 367,00 грн., у тому числі за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2014 р. № від 18.12.2014 р. на суму 125 667,00 грн., за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 115 683,50 грн., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі;

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 110 000,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ грудень 2014 р. № від 20.01.2015 р., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі;

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.03.2015 р. № , згідно якого ПрАТ "Слобода" збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1б 447,50 грн., у тому числі за основним платежем - 10 965,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 482,50 грн., прийняте Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, р/р № 4011 ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код отримувача 37999628, місцезнаходження: 61010, м. Харків, Червоношкільна набережна, 16) на користь Приватного акціонерного товариства "Слобода" (Код , місцезнаходження: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 8, поточний рахунок № 53 в ПАТ "Регіон-банк" м. Харкова, МФО 351254), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2015 року.

Суддя Тітов О.М.