Справа № К/9991/2542/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2015р. м. Київ К/9991/2542/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2008 року позивач звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначала, що на підставі дозволу від 27 квітня 2004 року здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» з режимом роботи з 12.00 год. до 06.00 год. без перерви та вихідних. Рішенням відповідача від 10 вересня 2008 року було змінено режим роботи диско-бару у зв'язку зі скаргами мешканців будинку, розташованого поряд з кафе, та визначено час закінчення роботи - 22.00 год.

Посилаючись на те, що приміщення кафе є окремою спорудою, у їх діяльності дотримано вимоги чинного законодавства, а рішення прийнято лише на підставі непідтверджених колективних звернень мешканців, просила суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 10 вересня 2008 року № 320 «Про зміну режиму роботи закладів торгівлі та громадського харчування» в частині встановлення роботи диско-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» та скасувати його.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 квітня 2004 року виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради Житомирської області видав суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_5 дозвіл на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» з адресою: АДРЕСА_1 з режимом роботи з 12.00 год. по 06.00 год. без перерв та вихідних.

Протягом 2004-2008 років працівниками Новоград-Волинської районної санітарно-епідеміологічної станції проводилися перевірки дотримання підприємцем санітарного законодавства. В результаті таких перевірок виявлялися порушення правил гігієни харчування та надавалися пропозиції щодо покращення роботи.

У 2008 році неодноразово до депутатів Новоград-Волинської міської ради Житомирської області зверталися мешканці будинку АДРЕСА_2 з заявами про регулярне порушення громадського спокою у вечірні та нічні години від роботи диско-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться у безпосередній близькості до житлових будинків.

На підставі таких колективних звернень виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради Житомирської області 10 вересня 2008 року прийняв рішення про зміну режиму роботи закладів торгівлі та громадського харчування та встановив наступний режим роботи диско-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»: початок 12.00 год., закінчення 22.00 год., без пере-рви на обід та вихідних днів.

12 вересня 2008 року позивача було повідомлено про зміну режиму роботи диско-бару, а також що у разі невиконання даного рішення дозвіл на право розміщення об'єкту буде анульовано.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення прийнято на підставі колективних заяв мешканців прилеглого будинку, проте при проведенні перевірки дотримання санітарного законодавства та замірів рівнів шуму при роботі звуковідтворюючої апаратури у диско-барі рівень шуму становив менше допустимого, гучного співу та викриків, проведення феєрверків, використання піротехнічних засобів не зафіксовано, таким чином було встановлено невідповідність дійсності пояснень заявників та їх доводів у колективних зверненнях.

Скасовуючи рішення міськрайонного суду апеляційний суд виходив з того, що позивач у своїй діяльності порушив вимоги статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму, а посилання на результати проведеного заміру рівнів шуму при роботі звуковідтворюючої апаратури було вибірковим, оскільки рівень шуму на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 (зі сторони входу в бар) перевищував допустимі еквівалентні та максимальні рівні.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено перелік повноважень в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності (підпункт 4 пункту «б» статті 30).

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, відповідні права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні врегульовані Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Відповідно до частин 1-3 та 8 статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків. Шум на захищених об'-єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Відповідач на виконання вимог статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та на підставі неодноразових колективних звернень мешканців будинку № 64 по вулиці Шевченка в місті Новоград-Волинський прийняв правомірне рішення про зміну режиму роботи закладу торгівлі та громадського харчування. Порушення позивачем вимог законодавства щодо відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму при здійсненні своєї підприємницької діяльності було підтверджено крім письмових звернень мешканців будинку також і результатами проведених районною санітарно-епідеміологічною службою замірів рівнів шуму при роботі звуковідтворюючої апаратури у нічні години доби.

У обґрунтування касаційної скарги представник позивача послався на те, що апеляційним судом не було досліджено акти перевірки дотримання санітарного законодавства від 18 червня 2003 року, 22 березня, 24 березня, 18 липня, 12 жовтня 2004 року, 18 травня, 21 травня, 28 вересня, 21 грудня 2005 року, 08 вересня 2007 року та 15 жовтня 2008 року, відповідно до яких під час проведення перевірок у нічний час при роботі звуковідтворюючої апаратури рівень шуму становив в межах допустимого рівня. Проте таке посилання є помилковим, оскільки даними актами перевірялося дотримання санітарного законодавства, гігієни харчування, приготування та зберігання їжі, обслуговування відвідувачів, а не порушення (дотримання) рівнів шуму.

Таким чином апеляційний суд прийшов до правильного висновку про правомірність оскаржуваного рішення виконавчого комітету та відсутність підстав для його скасування.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України підстав длявого скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Білуга /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/