Справа № 137/281/15-а
Суддя: Сільченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/281/15-а
П О С Т А Н О В А

"26" березня 2015 р. смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Сільченка О.В.

при секретарі: Плахотнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літина адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради, Виконавчого комітету Хмільницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії;

В С Т А Н О В И В;

10.02.15 р. цей позов заявлено до суду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що в АДРЕСА_1 знаходиться його нерухоме майно, яке він придбав у попереднього власника, яким був КООП заготпром райспоживспілки м. Хмільника, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим КП Вінницького обласного бюро технічної інвентаризації 15.05.2007 року. У користуванні попереднього власника нерухомого майна була земельна ділянка площею 2, 8664 га. за цією ж адресою, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який до цього часу є дійсним , так як його не скасовано. Цільове використання вказаної земельної ділянки є адміністративні та виробничі потреби. Позивач пояснив, що набувши права власності на нерухоме майно, він набув права користування та в подальшому права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться його нерухоме майно для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства. На протязі тривалого часу, тобто від часу придбання нерухомого майна, він користується вказаною земельною ділянкою орієнтованою площею 1,5 га та сплачує земельний податок з 2006 року до цього часу. Неодноразово звернувся до відповідача про надання дозволу на розробку проекту відводу для отримання вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,5 га, на якій знаходиться його нерухоме майно, однак відповідач черговий раз, а саме рішенням 64 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання від 23.10.14 р № 1862 у задоволенні заяви йому відмовлено з тих підстав, що без зазначення на те причин, що є незаконним, а тому вказане рішення є незаконним та його слід скасувати, зобов"язавши відповідачів надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 15000 кв.м., по АДРЕСА_1, на якій розташоване його нерухоме майно. У позові зазначено, що попередні рішення відповідачів про відмову у наданні йому у власність вказаної земельної ділянки у судовому порядку були визнанні незаконними, однак відповідачі продовжують відмовляти йому у цьому, порушуючи його та його сім"ї Конституційні права щодо використання свого нерухомого майна та займатися селянським господарством.

Представник відповідачів заперечила щодо задоволення позову та пояснила, що рішення сесії Хмільницької міської ради № 1862 від 31.10.13 р. є законним, так як воно ухвалено на підставі пояснювальної записки начальника Управління містобудування та архітектури міської ради, головного архітектора міста Загнибороди М.М. та Інформації завідувача сектором з питань юридичної роботи міської ради Н.А. Буликової щодо доцільності використання спірної земельної ділянки, в яких зазначено, що проводити зміни функціонального призначення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства недоцільно, так як ведення селянського господарства на території міста не передбачається, що відповідавє вимогам діючого Генерального плану м. Хмільника.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовільнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗК України громадяни можуть мати на праві власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень; громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельні ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідного до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України

Частина 7 ст. 118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства- не більше 2,0 гектарів.

У судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач набув права власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с. 14), яке він придбав у кооперативного заготівельного виробничого об"єднання ( коопзаготпром) Хмільницької райспоживспілки.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею КООП Заготпром райспоживспілки м. Хмільника мав у постійному користуванні земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 2,8664 га., що зазначено у набувшій законної сили постанові Літинського районного суду від 26.03.14 р. ( а.с. 20).

Відповідно до вказаних норм законодавства позивач набув права постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться придбане нерухоме майно, що він реалізовує від часу придбання цього майна, тобто від 2006 року до цього часу, сплачуючи земельний податок, чого не заперечив та не спростував представник відповідача.

Відповідно до вказаної постанови Літинського районного суду Відповідно ( а.с. 20) рішенням 20 сесії Хмільницької міської ради 5 скликання від 26.04.07 року позивачеві було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, де знаходиться його нерухоме майно, однак не реалізував свого права через пропущення строків виготовлення такої документації, однак не втратив такого права, не припинивши свого права власності на нерухоме майно на цій земельній ділянці.

Відповідно до поданої позивачем заяви рішенням 64 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради (а.с. 14) йому відмовлено у наданні такого дозволу у зв"язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки діючому Генеральному плану м. Хмільника.

Відповідно до довідки начальника Управління містобудування та архітектури міської ради Загнибороди М.М., Інформації завідувача сектором з питань юридичної роботи міської ради Н.А. Буликової використовувати спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства недоцільно, так як ведення селянського господарства на території міста, зокрема на цій земельній ділянці, не передбачено, що відповідно до оспорюваного рішення стало підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку та отримання її у приватну власність.

У переліку підстав, що вказані у ч.7 ст. 118 ЗК України, що є підставою для відмови позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки зазначено невідповідність місця розташування об'єкта прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, однак такого плану стороною відповідача не надано, а листом, що підписаний відповідачем ( а.с. 55) підтверджується, що Генеральний план м. Хмільника розроблений в 1994 році та затверджений рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 82 від 23.03.1995 року та зонування території міста та детальний план території, куди входила б спірна земельна ділянка ще не розроблялася.

У зв"язку з цим суд критично оцінює доводи представника відповідачів щодо прийняття оспорюваного рішення ураховуючи пояснювальну записку начальника Управління містобудування та архітектури міської ради, головного архітектора міста Загнибороди М.М. та Інформацію завідувача сектором з питань юридичної роботи Буликової Н.А., так як такі висновки суперечать змісту вищезазначеного Генерального плану м. Хмільника .

Виходячи із того, що позивач, відповідно до вказаних норм ЗК України, має право на отримання земельної ділянки розміром до 2,0 гектарів для ведення особистого селянського господарства, що відповідає вимогам ст. 121 ЗК України та те, що на території цієї земельної ділянки знаходиться його нерухоме майно, то висновок начальника Управління містобудування та архітектури міської ради Загнибороди М.М. та завідувача сектором з питань юридичної роботи міської ради Н.А. Буликової , на підставі яких ухвалено оспорюване рішення Хмільницької міської ради є такими, що порушують право позивача, а відтак, таке рішення є протиправним.

Суд критично оцінює доводи представника відповідачів про те, що земельна ділянка, на якій знаходиться нерухоме майно позивача згідно Генерального плану м. Хмільника є територією промислових підприємств, так як таке твердження не доведено доказами та не спростовує можливість ведення особистого селянського господарства позивачем, що діючим законодавством не заборонено та згідно довідки начальника Управління Держзеагенства у Хмільницькому району ( а.с. 18) на території м. Хмільника рахується 167,2077 га. земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Оцінивши у сукупності досліджені обставини та надані докази, суд рахує, що вимоги позивача обргунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 КАС України;

П О С Т А Н О В И В;

Позов задовільнити повністю.

Рішення 64 сесії Хмільницької міської ради народних депутатів 6 скликання від 23.10.14 року № 1862 визнати незаконним та скасувати.

Зобов'язати виконавчий комітет Хмільницької міської ради та Хмільницьку міську раду відповідно до заяви ОСОБА_1 надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 15000 кв.м., по АДРЕСА_1, на якій розташоване його нерухоме майно.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Літинський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання повного її тексту.

Суддя: Сільченко О. В.,