Справа № 2а/0370/510/12
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 99929/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року в справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області до Державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги в частині, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2012 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області до Державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 23 січня 2012 року № 03-040-14-14/597 в частині розірвання трудового договору з працівником управління ОСОБА_1 та відшкодування коштів, витрачених на виплату їй заробітної плати у розмірі 32 152 грн 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним контрольно-ревізійним управлінням в Волинській області здійснено планову ревізію цільового та законного використання коштів Фонду загальнообов'язкового соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань України управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області за період з 01 липня 2010 року по 01 жовтня 2011 року. За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено лист-вимогу від 23 січня 2012 № 03-040-14-14/597 «Про усунення порушень». Ревізією дотримання штатної дисципліни встановлено, що в порушення кваліфікаційних вимог до професії «головний юрисконсульт», передбачених в пункті 23 розділу 3 «Діяльність органів управління підприємствами» випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Мінпраці України від 29 жовтня 2007 року № 583, наказом по управлінню від 04 січня 2011 року № 1-к призначено на посаду головного спеціаліста з правової роботи ОСОБА_1 без відповідного кваліфікаційного рівня (вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста та стажу роботи за фахом) з посадовим окладом згідно із штатним розписом, на оплату праці якої протягом січня-вересня 2011 року витрачено 23503,04 грн та відповідно перераховано до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату на суму 8649,12 грн. Таким чином, призначення особи, яка не має відповідної освіти та стажу роботи, встановлених кваліфікаційними вимогами, па посаду головного спеціаліста з правової роботи управління Фонду призвело до зайвого використання управлінням коштів па виплату заробітної плати (з урахуванням нарахувань) всього на суму 32152,16 грн. Рішення щодо прийняття на роботу ОСОБА_1 прийнято за результатами проведеної з нею співбесіди у присутності заступника начальника управління ОСОБА_2, яка має вищу юридичну освіту, та головного спеціаліста з кадрової роботи ОСОБА_3 Крім того, посилання відповідача на порушення вимог Положення про порядок відбору осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та її робочих органів, затверджене наказом виконавчої дирекції Фонду від 12 червня 2008 року № 463 теж не відповідають дійсності. Так, відповідно до пункту 1.2 вищезгаданого Положення передбачено, що рішення щодо необхідності проведення відбору осіб на роботу до Фонду приймається начальником управління. Тобто, дані вимоги носять рекомендаційний характер.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної фінансової інспекції у Волинській області від 23 січня 2012 року № 03-040-14-14/597 в частині розірвання трудового договору з працівником ОСОБА_1 та відшкодування коштів, витрачених на виплату їй заробітної плати у розмірі 32152,16 грн.

Дану постанову мотивовано тим, що кваліфікаційні вимоги до професії «головний юрисконсульт» не можуть імперативно застосовуватись до посади головного спеціаліста з правової роботи управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області, оскільки, ця посада не є керівною. Прийняття рішення про прийом на роботу шляхом встановлення відбору або без такого належить до компетенції керівника відповідного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Отже, прийом на роботу на посаду головного спеціаліста з правової роботи ОСОБА_1 не є порушенням згаданого Положення. На момент укладення трудового договору були відсутні підстави для відмови в прийнятті на роботу ОСОБА_1, як з особою, що не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади головного спеціаліста з правової роботи. Оскільки відсутні правові підстави для розірвання договору то відсутні і підстави для стягнення коштів витрачених на виплату заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державною фінансовою інспекцією у Волинській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Мінпраці України від 29 жовтня 2007 року № 583, є нормативним документом обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах, і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності. Класифікатором професій ДК 003:2010 не передбачено професій «головний спеціаліст з правової роботи» або «спеціаліст з правової роботи». Судом першої інстанції безпідставно не враховано тверджень відповідача щодо порушень вимог Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2008 року № 140, оскільки позивач, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є державною організацією. Трудовий договір підлягає розірванню згідно з п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, оскільки у ОСОБА_1 відсутній будь-який професійний рівень, а кваліфікація визначається рівнем освіти.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Ревізією цільового та законного використання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області за період 01 липня 2011 року по 01 жовтня 2011 року, яка здійснювалась Головним контрольно-ревізійним управлінням в Волинській області, виявлено, що в порушення кваліфікаційних вимог до професії «головний юрисконсульт», передбачених в пункті 23 розділу 3 «Діяльність органів управління підприємствами» випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Мінпраці України від 29 жовтня 2007 року № 583, наказом по управлінню від 04 січня 2011 року № 1-к призначено на посаду головного спеціаліста з правової роботи ОСОБА_1 без відповідного кваліфікаційного рівня (вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста та стажу роботи за фахом) з посадовим окладом згідно з штатним розписом, на оплату праці якої протягом січня-вересня 2011 року витрачено 23503,04 грн та відповідно перераховано до державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату на суму 8649,12 грн. При цьому, в порушення Положення про порядок відбору осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та її робочих органів, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду від 12 червня 2008 року № 463, відбір осіб при призначені на посаду головного спеціаліста з правової роботи не проводився.

За результатами ревізії відповідачем надіслано позивачу вимогу про усунення порушень від 23 січня 2012 року № 03-040-14-14/597, якою, зокрема, зобов'язано позивача розглянути питання щодо розірвання трудового договору з працівником та, в порядку визначеному законодавством, відшкодувати за рахунок винних осіб витрати на суму 32152,16 грн.

Надаючи оцінку вимозі відповідача щодо розгляду питання про розірвання трудового договору з працівником суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Наказом по Управлінню виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області від 31 грудня 2010 року № 57-к з 01 січня 2011 року внесено зміни до штатного розпису та структури управління, а саме: ліквідовано сектор правової та кадрової роботи управління (2 посади) та введено окремо у штат, зокрема, 1 посаду головного спеціаліста з правової роботи.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) або у фізичної особи понад п'ять днів. Працівникові, який стає до роботи вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві. Відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Тобто роботодавець або уповноважений ним орган (посадова особа, наприклад інспектор з кадрів) повинен зробити запис про професію відповідного працівника.

Така процедура регламентована постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301. Згідно з пунктом 4 зазначеної постанови відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. У разі порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках - іншу відповідальність.

Порядок ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. Пунктом 2.14 цієї Інструкції передбачено, що записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Національному класифікаторі України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженому Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 року № 327 (далі - КП).

Таким чином, на законодавчому рівні закріплено обов'язковість використання норм КП у кадровій політиці підприємства.

Аналіз вищенаведеного, на думку суду апеляційної інстанції, дає підстави вважати, що введення в штатний розпис посади повинно здійснюватись відповідно до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій».

У КП міститься професійна назва роботи «головний юрисконсульт» (код 1231), яка згідно з кодом класифікації відноситься до розділу «Керівники фінансових, бухгалтерських, економічних, юридичних, адміністративних підрозділів та інші керівники».

Професійна назва роботи «головний спеціаліст з правової роботи» або «спеціаліст з правової роботи» у КП відсутня.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 затверджено Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» (Розділ 1 «Професії керівників, професіоналів, фахівців, та технічних службовців», Розділ 2 «Професії робітників») Довідника кваліфікаційних характеристик.

Відповідно до п. 1 Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 (далі - Загальні положення), довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників (далі - Довідник, ДКХП) є систематизований за видами економічної діяльності збірник описів професій, які наведено у Класифікаторі професій (ДК 003:2005); довідник визначає перелік основних робіт, які властиві тій або іншій посаді, та забезпечує єдність у визначенні кваліфікаційних вимог щодо певних посад; довідник є нормативним документом, обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності.

Згідно з п. 3.3 Загальних положень у Розділі «Кваліфікаційні вимоги» визначено відповідно до певної посади вимоги до освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня, вимоги до післядипломної освіти і мінімальні вимоги до стажу роботи.

Пунктом 4 Загальних положень передбачено, що Довідник служить основою, зокрема, для розроблення посадових інструкцій працівникам, які закріплюють їх обов'язки, права та відповідальність.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 жовтня 2007 року № 583 затверджено Розділ 3 «Діяльність органів управління підприємствами» Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, яким передбачено, що кваліфікаційні характеристики використовуються як нормативні документи для цілей, визначених пунктами 4, 5 та 6 «Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників», які вміщено у Розділі 1 «Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців» Випуску 1 ДКХП «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336.

Пунктом 23 Розділу 1 «Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців» Випуску у ДКХП «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» визначено кваліфікаційні характеристики до посади головний юрисконсульт.

Зокрема встановлено кваліфікаційні вимоги: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст); стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня відповідного професійного спрямування: для магістра - не менше 2 років, спеціаліста - не менше 3 років.

Крім того, кваліфікаційна характеристика у розділі «Обов'язки» посадової інструкції для посади «головний спеціаліст з правової роботи» Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області визначає функції, які відповідають типовим професійним завданням, обов'язкам та повноваженням для посади «головний юрисконсульт».

Звідси, суд апеляційної інстанції вважає, що посада «головний спеціаліст з правової роботи» та посада «головний юрисконсульт» є однаковими за професійними ознаками.

Тобто, кваліфікаційними вимогами до посади «головний спеціаліст з правової роботи» є ті вимоги, які встановлені до посади «головний-юрисконсульт».

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для зайняття особою посади «головний спеціаліст з правової роботи» така повинна відповідати кваліфікаційним вимогам передбаченим для посади «головний-юрисконсульт».

Відсутність на підприємстві посадової інструкції «головного спеціаліста з правової роботи», якою передбачено кваліфікаційні вимоги для особи, яка претендує на зайняття даної посади не означає відсутність будь-яких вимог до такої особи, з огляду на необхідність застосування КП та Довідника.

Наказом від 04 січня 2011 року № 1-к «По особовому складу» на посаду головного спеціаліста з правової роботи управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області з посадовим окладом відповідно до штатного розпису призначено 05 січня 2011 року ОСОБА_1.

Відсутність у особи призначеної на посаду головного спеціаліста з питань правової роботи вищої освіти станом на момент призначення на посаду та станом на момент закінчення ревізії позивачем не заперечується. Також у даної особи відсутній відповідний стаж роботи за фахом.

Разом з тим, подальші дії позивача у справі підтверджують правомірність вищевказаної позиції суду апеляційної інстанції.

Так, 05 січня 2011 року затверджено Посадову інструкцію головного спеціаліста з питань правової роботи управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області у розділі І якої наявність вищої юридичної освіти визначено кваліфікаційною вимогою.

Наказом по Управлінню від 09 серпня 2011 року № 165 «Про роботу юридичної служби управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Волинській області» до Посадової інструкції головного спеціаліста з питань правової роботи управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області внесено зміни щодо кваліфікаційних вимог до вказаної посади, а саме передбачено наступні кваліфікаційні вимоги: наявність вищої юридичної освіти, що відповідає рівню спеціаліста або магістра, та стажу роботи за фахом, не менше ніж 3 роки.

Також варто зазначити, що позивачем вимогу відповідача про усунення порушень від 23 січня 2012 року № 03-040-14-14/597 не оскаржено в частині необхідності при призначенні осіб на посади керуватися вимогами державних стандартів щодо кваліфікаційних вимог до посад і професій та чинними нормативними документами Фонду, що, на думку суду апеляційної інстанції вказує на згоду позивача з такою вимогою.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що підтвердженням неправильного найменування професії введеної в штат позивачем є наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2008 року № 1040 затверджено Загальне положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації (далі - Положення про юридичну службу).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач є державною організацією.

Пунктом 2 Положення про юридичну службу визначено, що на підприємстві функції юридичної служби може виконувати юрисконсульт відповідної категорії.

Тобто, даним нормативним актом чітко регламентовано, що за відсутності на підприємстві юридичної служби таку функцію виконує юрисконсульт, що кореспондує вимогам КП та Довідника.

Таке найменування посади також передбачено Типовим положенням про юридичну службу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 28 липня 2011 року № 522.

У пункті 3.2 Типового положення про юридичну службу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженого постановою правління Фонду від 28 липня 2011 року № 522, містяться вимоги, які стосуються освіти, освітньо-кваліфікаційного рівня та стажу роботи працівника, який призначається на посаду головного спеціаліста юридичної служби (головного спеціаліста - юрисконсульта) виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, а саме: наявність вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра (спеціаліста) і стажем роботи за фахом не менш як три роки або за фахом в інших сферах не менш як чотири роки.

Отже, відповідачем зроблено вірний висновок про призначення на посаду головного спеціаліста з правої роботи особи без відповідного кваліфікаційного рівня (вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста та стажу роботи за фахом) в порушення кваліфікаційних вимог до професії «головний юрисконсульт», передбачених в пункті 23 розділу 3 «Діяльність органів управління підприємствами» випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Мінпраці України від 29 жовтня 2007 року № 583.

Щодо висновку акта ревізії від 16 грудня 2011 року № 040-24/033 про порушення Положення про порядок відбору осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та її робочих органів, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду від 12 червня 2008 року № 463, в частині непроведення відбору осіб при здійснення призначення на посаду головного спеціаліста з правової роботи, то на відсутність такого порушення вказує наступне.

Наказом виконавчої дирекції Фонду від 12 червня 2008 року затверджено Положення про порядок відбору осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та її робочих органів (далі - Положення про порядок відбору).

Відповідно до п. 1.2 Положення про порядок відбору рішення щодо необхідності про проведення відбору осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів приймається, зокрема, начальником управління.

Згідно із п. 2.1 Положення про порядок відбору наказом виконавчої дирекції Фонду, управління виконавчої дирекції Фонду у разі прийняття рішення щодо необхідності про проведення осіб на роботу до виконавчої дирекції Фонду утворюється комісія на чолі з керівником кадрової служби, у разі відсутності такої - спеціалістом робочого органу виконавчої дирекції Фонду, який відповідальний за роботу з кадрових питань.

Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, відбір проводиться лише за умови прийняття начальником управління відповідного рішення, за відсутності такого рішення Положення про порядок відбору не застосовується.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено зайняття посади особою, що не відповідає кваліфікаційним вимогам, вимога відповідача про необхідність розгляду питання про розірвання трудового договору з таким працівником є законною.

Щодо вимоги про відшкодування в порядку визначеному законодавством за рахунок винних осіб витрат на суму 32 152 грн 16 коп. понесених внаслідок вищевказаного порушення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене дає підстави для висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Вимога відповідача про відшкодування в порядку визначеному законодавством за рахунок винних осіб витрат на суму 32 152 грн 16 коп. вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Даний висновок суду апеляційної інстанції підтверджується постановою Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року в справі № 21-40а14 (ЄДРСР № 38655037), яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою.

Отже, вимога позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про відшкодування в порядку визначеному законодавством за рахунок винних осіб витрат на суму 32 152 грн 16 коп. є безпідставною.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області - задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року в справі № 2а-510/12/0370 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області до Державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги в частині - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей