Справа № 810/6439/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6439/14 Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович А.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

при секретарі Авраменко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України за апеляційною скаргою Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року Фізична особа-підприємець - ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просила скасувати рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.092014 року № 000022/10-08-17-02/НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.09.2014 року № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачам подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 06.08.2014 року, відповідачем проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 на предмет наявності свідоцтва про державну реєстрацію та інших документів, використання праці осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати доходів у вигляді заробітної плати.

За результатами даної перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 18.08.2014 року №10/17-03, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 вимог ст. ст. 21, 24, 24-1 Кодексу законів про працю України, а саме неналежне оформлення трудових відносин між фізичною особою-підприємцем та найманим працівником; п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - не своєчасно та не у повному обсязі утримано та перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб; п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5, 7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а. с. 183-185).

Зокрема, в ході перевірки господарської одиниці, а саме магазину по АДРЕСА_1 відповідачем встановлено, що у вказаному приміщені підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У зазначеному магазині працюють наймані працівники ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте між ФОП та найманими працівниками трудовий договір відсутній (а. с. 184).

На підставі вказаного акта перевірки, 01.09.2014 року відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не перерахованого єдиного внеску № 000022/10-08-17-02/НОМЕР_1 (а. с. 19).

Також, 01.09.2014 року до Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 01.09.2014 року № , згідно якого позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 11484, 38 грн (а.с. 20).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно з п. п. 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) роботодавець - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність в господарських одиницях за наступними адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 що підтверджується торговими патентами серія НОМЕР_2, серія НОМЕР_3, серія НОМЕР_4 (а. с. 10,11,12).

Дійсно, ФОП ОСОБА_2 використовує працю двох найманих працівників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується трудовим договором від 22.09.2010 року та трудовим договором від 16.03.2005 року (а. с. 21, 23, 24).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 працює продавцем в магазині за адресою: АДРЕСА_3 а ОСОБА_6 - за адресою: АДРЕСА_2

При цьому, вказаною вище перевіркою встановлено, що в магазині по АДРЕСА_1 реалізацію товарів без оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_2 здійснюють ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Зокрема, висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску ґрунтується виключно на письмових поясненнях громадянки ОСОБА_4 від 12.08.2014 року (а. с. 188).

Приписами п. 80.6 ст. 80 ПК України встановлено, що, під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника.

Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Проте, матеріали перевірки податкових органів не містять вказівки на документ, на підставі якого відповідачем встановлено особу ОСОБА_4, а саме у графі 9 «Документ, що посвідчує особу» письмових пояснень будь-які відомості відсутні, тобто особу не було ідентифіковано (а. с. 188)

У господарських одиницях, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 підприємницьку діяльність з продажу продуктів харчування також здійснює ФОП ОСОБА_3 (а. с. 159-161, 177-179, 190).

Відповідно до ч. 1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З огляду на вказану статтю, зокрема, з пояснень свідка - ОСОБА_5, судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2014 року знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 приміщенні, де здійснюють господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3. У цей день свідок проходила стажування у ФОП ОСОБА_3 з метою подальшого працевлаштування на роботу на посаду продавця. Відповідний трудовий договір за результатами стажування між свідком і ФОП ОСОБА_3 був укладений 15.08.2014 року. Пояснення ФОП ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на підставі пояснення вказаного свідка, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 не перебувала в трудових відносинах з позивачем, а тому її не відомо про проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 12.08.2014 року.

Також, як вбачається з письмових пояснень, на момент проведення перевірки магазину по АДРЕСА_1 тобто 12.08.2014 року о 13 год. 00 хв. позивач була відсутня, жодних працівників, які б здійснювали реалізацію товарів в приміщені не було, операції по відпуску товарів не здійснювались, що підтверджується роздруківками фіскальних звітних чеків за 12.08.2014 року (а. с. 164).

Таким чином, на момент початку фактичної перевірки магазину за адресою АДРЕСА_1 позивач та особи, що здійснюють розрахункові операції від її імені були відсутні.

Пунктом 83.1 статті 83 ПК України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 5.2 п. 5 Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

При цьому, п. 6 вказаного вище Порядку № 984 визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті перевірки чітко об'єктивно та в повній мірі із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, при складенні відповідного висновку та відображенні його в подальшому в акті перевірки - не допускається відображення суб'єктивних припущень та висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання, які не підтверджені належними первинними документами, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що норми діючого законодавства з питань оподаткування не передбачають права податкового органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише із пояснень фізичних осіб, особу яких не встановлено, в порядку, передбаченому Кодексом, та без документального підтвердження викладених фактів первинними чи іншими фінансово-господарськими документами.

Крім того, визначаючи розмір податку та суму несплаченого єдиного внеску, відповідач виходив із розміру заробітної плати та періоду роботи, що вказані в у письмових поясненнях ОСОБА_4, проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо підтвердження розміру виплаченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5, доходу, що зазначений у поясненнях ОСОБА_4.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.09.2014 року № 000022/10-08-17-02/НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення від 01.09. 2014 року № є протиправними і підлягають скасуванню.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195,196,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.04.2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В. О. Аліменко

А. Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.