Справа № 539/310/15-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р. Справа № 539/310/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Курило Л.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2015р. по справі № 539/310/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), 02.02.2015 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі - УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі, відповідач), в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності 2 групи державного службовця, призначеної позивачу, з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 80 % від сукупного оподаткованого доходу, в тому числі сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з дня встановлення інвалідності.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язано УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, в розмірі 80 % суми заробітної плати з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з 02.08.2014 року з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з листопада 2011 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Оскільки відповідач провів нарахування пенсії без урахування виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, ОСОБА_1 26.01.2015 року звернулась до УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі з заявою, в якій прохала провести перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, та надала відповідну довідку про складові заробітної плати.

Проте позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати, у зв'язку з тим, що, на думку пенсійного органу, матеріальна допомога, індексація, компенсація не зараховуються до інших надбавок, передбачених ст. 33 Закону України "Про державну службу", зазначені виплати не включаються до заробітку, що враховується при обчисленні пенсії державним службовцям, а тому підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

04 лютого 2003 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16 січня 2003 року №432-ІУ, яким внесено зміни до зазначеного закону та доповнено його статтею 37-1, якою визначено порядок і умови перерахунку пенсії державним службовцям. Зокрема, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу", призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95 ВР " Про оплату праці " (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення " (далі - Закон №1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У довідці, поданій позивачем, про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", вказано, що на всі виплати, включені у довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням Законів №3723-ХІІ та №108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону №1058-ІУ та стаття 66 Закону №1788-ХІІ, а тому позивач має право на перерахунок призначеної пенсії.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на таке.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (в редакції на момент призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно зі змінами до зазначеної статті Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" від 27.03.2014 року (редакція діє з 01.05.2014р.), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, колегія суддів зазначає, що підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України "Про державну службу", положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" змін не зазнали.

Отже, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому вважає, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, позивачу слід проводити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, оскільки на момент виходу позивача на пенсію у листопаді 2011 р. пенсія державним службовцям призначалася згідно з положеннями ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 80 %.

Згідно з приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Проте, в порушення вимог вищезазначеної норми законодавства, суд першої інстанції не повністю розглянув позовні вимоги, зобов'язавши відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, в розмірі 80 % суми заробітної плати з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з 02.08.2014 року з урахуванням виплачених сум, тоді як позивач просив здійснити вказаний перерахунок з дня встановлення інвалідності.

Жодних правових обґрунтувань відмови в задоволенні позову чи задоволення позову в зазначеній частині оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить захистити свої права з дня встановлення інвалідності, тобто з 18.11.2011 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягали б захисту лише з 02.08.2014 року.

Згідно з ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про перерахунок та виплату пенсії, відповідно позовні вимоги щодо перерахунку та виплати пенсій за період з 18.11.2011 року по 01.08.2014 року включно, що зумовлює залишення таких позовних вимог без розгляду.

Крім того, колегія суддів зауважує на те, що судом першої інстанції при прийнятті постанови не враховано те, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії 26.01.2015 року.

Пунктом 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено такі строки проведення перерахунків призначених пенсій: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву було подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву було подано після 15 числа.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії 26.01.2015 року, то позивач має право на перерахунок призначеної пенсії, з урахуванням приписів ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.02.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 02.08.2014 року по 31.01.2015 року включно.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача про перерахунок та виплату пенсії підлягають задоволенню з 01.02.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідали обставинам справи, були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, ст. 201, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2015р. по справі № 539/310/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 групи, як державного службовця, в розмірі 80 % суми заробітної плати з урахуванням сум виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з 01.02.2015 року з урахуванням виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 18.11.2011 року по 01.08.2014 року включно - залишити без розгляду.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог за період з 02.08.2014 року по 31.01.2015 року включно ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Курило Л.В. Чалий І.С.