Справа № 826/19618/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Яковенко У.Д., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства молоді та спорту України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства молоді та спорту України про скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 24.10.2014 №413-к/тр за порушення виконавської дисципліни, порушення вимог Регламенту Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №950, Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2011 №1242, зокрема, за порушення строків опрацювання доручень Кабінету Міністрів України від 25.03.2010 №14727/0/1-10, від 05.07.2013 №24352/8/1-13, від 16.04.2014 №14081/0/1-14 позивачу оголошено догану.

В подальшому, наказом від 24.11.2014 №459-к/тр звільнено позивача з посади начальника управління організаційної роботи та планування 24.11.2014 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач подав позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, зокрема, визнав протиправними та скасував накази Міністерства молоді та спорту від 27.10.2014 №413-к/тр та від 24.11.2014 №459-к/тр; поновив позивача на посаді начальника управління організаційної роботи та планування у Міністерстві молоді та спорту України; стягнув з Міністерства молоді та спорту України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23 656,14 грн.; допустив до негайного виконання постанову в частині поновлення позивача на посаді начальника управління організаційної роботи та планування Міністерства молоді та спорту України та стягнення з Міністерства молоді та спорту України на корить позивачва заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, а сааме: в сумі 8 923,07 грн. В решті позову відмовив, а саме: щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи, на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 працював на посаді начальника управління організаційної роботи та планування Міністерства молоді та спорту України.

Відповідно до наказу від 24.10.2014 №413-к/тр за порушення виконавської дисципліни, порушення вимог Регламенту Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №950, Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої сліди, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2011 №1242, зокрема, за порушення строків опрацювання доручень Кабінету Міністрів України від 25.03.2010 №14727/0/1-10, від 05.07.2013 №24352/8/1-13, від 16.04.2014 №14081/0/1-14 позивачу оголошено догану.

Надалі наказом від 24.11.2014 №459-к/тр звільнено ОСОБА_2 з посади начальника управління організаційної роботи та планування 24.11.2014 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну службу» державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про державну службу» на державного службовця покладаються обов'язки: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

У статті 10 Закону України «Про державну службу» зазначені основні обов'язки державного службовця: передбачені додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з матеріалами справи, наказом від 27.10.2014 №413-к/тр позивачу оголошено догану, за порушення строків опрацювання доручень Кабінету Міністрів України від 25.03.2010 №14727/0/1-10, 05.07.2013 №24352/0/1-13 та від 16.04.2014 №14081/0/1-14 та на підставі доповідної записки від 27.10.2014.

Судом встановлено, що за період з 01 січня по 30 вересня 2014 року (а.с.14) в управлінні організаційної роботи та планування з порушенням терміну виконання опрацьовано 7 контрольних завдань, в тому числі доручень Кабінету Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що доручення Кабінету Міністрів України від 05.07.2013 №24352/0/1-13 з терміном виконання до 20.06.2014, фактично виконано 24.06.2014. При цьому позивач вказав, що проект підготовлено та в установленому порядку передано на розгляд керівництву 19.06.2014.

Доручення Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 №14081/0/1-14 з терміном виконання до 13.06.2014 фактично виконано 16.06.2014. Позивач вказує, що проект листа підготовлено на передано в установленому порядку на розгляд керівництву 10.06.2014.

Доручення Кабінету Міністрів України від 25.03.2010 №14727/0/1-10 термін виконання до 13.06.2014 фактично виконано 16.06.2014. Однак позивач вказав, що проект листа виготовлено та передано на розгляд керівництву 10.06.2014.

Судом долучено копії листів підготовлених на виконання вказаних вище доручень, які містять відмітку виконавця Блануци О.М. у встановлений строк. Водночас в матеріалах справи відсутні докази передачі підготовлених проектів листів на розгляд керівництву та вчинення позивачем дій щодо забезпечення вчасного розгляду та підписання проектів листів.

Судом встановлено, що наказ від 24.11.2014 №459-к/тр видано на підставі доповідної записки заступника Міністра - керівника апарату від 24.11.2014.

Водночас згідно з доповідною запискою від 24.11.2014, ОСОБА_2 порушено термін виконання завдання згідно п. 8 Протоколу наради Віце-прем'єр-міністра Сича О.М. від 09.10.2014.

Згідно з п. 8 Протоколу наради Віце-прем'єр-міністра Сича О.М. від 09.10.2014 доручено ряду міністерств забезпечити взаємодію з Національним військово-історичним музеєм щодо організації експонування в регіонах фотовиставок про АТО та про результати проінформувати Кабінет Міністрів України у двотижневий строк.

Відділом контролю, діловодства та звернень громадян термін виконання доручень було визначене до 22.10.2014, про що на документі зроблено відповідну відмітку.

Судом встановлено, що відповідний лист Міністерства молоді та спорту України до Кабінету Міністрів України зареєстровано 27.10.2014, тобто з пропуском строку виконання.

При цьому позивач під час розгляду в суді першої інстанції вказав, що лист підготовлено із запізненням через невчасно надану інформацію співвиконавцями зазначеного завдання та невідповідністю встановленого терміну Інструкції з діловодства.

Згідно із пунктом 191 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1242, строки можуть бути типовими або індивідуальними. Кінцевий строк виконання зазначається у тексті документу, резолюції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки строк виконання доручення Віце-прем'єр-міністра Сича О.М. від 09.10.2014 було визначено на документі до 22.10.2014, то посилання позивача на невідповідність такого строку наведеній вище Інструкції з діловодства є необґрунтованим.

Відповідно до Положення про управління організаційної роботи та планування Міністерства молоді та спорту України, затвердженого наказом Мінмолодьспорту від 27.08.2013 № 68, безпосереднє керівництво Управлінням здійснює начальник, який організовує роботу управління щодо виконанім завдань та функцій, визначених цим Положенням, несе відповідальність за забезпечення ефективної роботи Управління та виконання покладених на нього завдань та функцій та підготовку працівниками Управління документів, своєчасність їх оформлення і подання на розгляд в установленому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не був позбавлений права та можливості звернутися з листом про продовження строку виконання вказаних доручень, проте таким правом не скористався.

При цьому, як зазначили свідки, залучені до участі у справі, позивач був наділений можливістю вирішення питання термінової передачі проектів листів на підпис, проте ним таких дій вчинено не було.

Таким чином, факт порушення строків опрацювання позивачем доручень Кабінету Міністрів України від 25.03.2010 №14727/0/1-10, 05.07.2013 №24352/0/1-13, від 16.04.2014 №14081/0/1-14 та завдання згідно п. 8 Протоколу наради Віце-прем'єр-міністра Сича О.М. від 09.10.2014 має місце.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як зазначив відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції, факти порушення терміну виконання згадуваних доручень Кабінету Міністрів України, що мали місце в червні 2014 року виявлені в жовтня про що складену доповідну записку від 22.10.2014.

Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що керівник, підписуючи зазначені вище листи не міг не виявити пропущення строку виконання доручень Кабінету Міністрів України, а тому зазначене посилання є безпідставним.

При цьому, дійсно, начальник відділу контролю, діловодства та звернень громадян, складаючи доповідну записку, що було підставою для прийняття оскарженого наказу, не могла не виявити факт порушення строку виконання доручень Кабінету Міністрів України в червні 2014 року, знімаючи такі доручення з контролю та надсилаючи відповіді.

Таким чином, оскільки факт порушення строку виконання доручень Кабінету Міністрів України в червні 2014 були очевидними в червні місяці, проте дисциплінарне стягнення на позивач накладено в жовтня 2014 року відповідач при прийнятті наказу від 27.10.2014 №413-к/тр порушив строк визначений ст. 148 Кодексу законів про працю України.

З огляду на це, наказ від 27.10.2014 №413-к/тр є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що від позивача відібрано пояснення по фактам порушень, отже при прийнятті оскаржених наказів відповідачем не порушено норми ст. 149 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За передбаченими п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 Кодексу законів про працю України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Оскільки судом встановлено протиправність наказу від 24.10.2014 №413-к/тр, то дійсно, відсутнє систематичне порушення позивачем виконавської дисципліни, що є обов'язковою умовою для звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, наказ від 24.11.2014 №459-к/тр є протиправний та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки судом встановлено, що позивача безпідставно звільнено з займаної посади, вказане свідчить про наявність підстав для поновлення позивача на посаді начальника управління організаційної роботи та планування Міністерства молоді та спорту України.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.11.2014 по 16.02.2015 суми у розмірі 23 656,14 грн.

Водночас що стосується стягнення моральної шкоди, то дійсно позивач не обґрунтував

в чому полягає ця шкода, не довів факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з прийняттям оскаржуваного розпорядження суб'єкта владних повноважень, не надав відповідних доказів.

З огляду на це, підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, немає.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства молоді та спорту України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 09.04.2015 року.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.