Справа № 814/3539/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3539/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаїській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ) звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2014 р. № про застосування штрафних санкцій на суму 11 436 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_2 зазначила, що при проведенні перевірки та при оформлені її результатів відповідач діяв не в порядку, та не у спосіб передбачений законодавством України, висновки вказані в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи, прийняті з порушенням норм законодавства.

Відповідач позов не визнав зазначивши, що відповідальними посадовими особами при винесенні податкового повідомлення - рішення діяли у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі , громадського харчування та послуг», а отже на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року адміністративний позов - задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 24 липня 2014 року № .

В апеляційній скарзі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

10 липня 2014 року посадовими особами Головного управління Міндоходів у Миколаївській області проведено фактичну перевірку бару-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому здійснює господарську діяльність позивач, з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та підакцизних товарів.

Перевірка проводилась на підставі наказу №435 від 08 липня 2014р та направлень на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2

За результатами перевірки контролюючим органом складений акт за №0049/14/29/22/НОМЕР_2 від 10 липня 2014р., відповідно до якого посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення п. 12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. за №265/95-ВР, зокрема, ведення з порушенням встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 5 718 грн.

На підставі акта про виявлені правопорушення відповідачем - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій (рішення № від 24 липня 2014р.) на суму 11 436 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є протиправним, оскільки відповідачем не доведено допустимими та достатніми доказами порушення позивачем вказаної норми закону.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

На підставі п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР (далі по тексту також - Закон №265) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). За порушення вищевказаної норми Закону №265 встановлено відповідальність: у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 20 Закону № 265).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачений конкретний порядок ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями. Не передбачено також чіткого переліку первинних документів, які підприємець - фізична особа повинен мати за місцем реалізації товарів.

Статтею 177.10 Податкового кодексу України передбачено обов'язок фізичної особи-підприємця вести Книгу обліку доходів і витрат. Форму та Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013р. Згідно вказаного нормативного акта суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Таким чином, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб-підприємців здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Аналіз правових норм, вказує на те, що вимоги п.12 ч. І ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обов'язку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, а тому нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР у розмірі, передбаченому ст.20 Закону №2б5 є безпідставним.

При здійсненні господарської діяльності фізичною особою-підприємцем відсутність за місцем реалізації товарів обліку товарних запасів, певних первинних документів на товар не може бути підставою для застосування фінансових санкцій на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, судова колегія вважає безпідставним, оскільки дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Колегія суддів звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом не зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу обліковувати та зберігати за місцем реалізації товарів накладні, товарно-транспортні накладні та інші первинні бухгалтерські документи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснювався облік товарних запасів.

На підтвердження ведення обліку, позивачем надані видаткові накладні №41099, №41110, №41113, №41115 від 01.07.2014р., платіжне доручення, товарний звіт, Книга обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, яка зареєстрована в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області № 844 від 15.04.2013р., в якій на підставі вищенаведених первинних документів відображені витрати та доходи суб'єкта господарювання.

У зв'язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про відсутність підтверджуючих документів надходження товару, а також ведення їх обліку, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Крім того, судом першої інстанції було вірно зазначено, що при здійсненні фактичної перевірки не було здійснено інвентаризації, що у даному випадку є єдиним способом визначення кількості не облікованого товару, а відтак й імовірної суми штрафних фінансових санкцій відповідно до вимог ст. 20 Закону №265.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2014 року №, та необхідності його скасування.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв