Справа № 2а-0370/4188/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Справа № 4632/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2013р. по справі № 2а-0370/4188/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

24.12.2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась з позовом до інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області, яким просить визнати нечинним дії при проведенні позапланової перевірки з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів та внесенні припису №53 від 12.12.2012 року. В обгрунтування вимог зазначає, що перевірка позивача проведена з порушенням встановленого порядку. Крім того, вважає безпідставним внесення відповідачем за наслідками проведеної перевірки припису №53 від 12 грудня 2012 року про зобов'язання позивача провести експертизу виготовлених меблів на предмет відповідності одному тону, кольору псевдо лакобелю та фальш панелі, оскільки будь-яких порушень прав споживача ОСОБА_3 при виготовленні кухні позивачем не було допущено.

Постановою Волинського окружного суду від 21.01.2013 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано припис Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області від 12 грудня 2012 року №53. В задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та необгрунтованою, прийнятою із порушенням норм матеріального права Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області подала апеляційну скаргу, в обгрунтування якої зазначає,що у постанові судом першої інстанції були встановлені обставини, які не стосувалися суті заявленого адміністративного позову, а саме досліджувалися відносини між Продавцем та Покупцем, які можуть розглядатися виключно у порядку цивільного судочинства. Крім того апелянт зазначає, що діяв у порядку та в спосіб визначений законом.

Просить постанову суд першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у позові відмовити.

Розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження, відповідно до норм статті 197 КАС України, так як особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

З матеріалів справи встановлено, що за зверненням споживача ОСОБА_3 від 13.11.2012 року, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Волинській області, відповідно до направлення № 000541 від 06.12.2012 року, проведено 12.12.2012 року позапланову перевірку підприємця ОСОБА_2 щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з виготовлення кухні. Згоду на проведення позапланових заходів було надано 21.11.2012 року Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів за реєстраційним номером 03/7-5816-2012 р. Крім того, судом встановлено, що Інспекцією було видано наказ від 06.12.2012 року №592-п/000541 про проведення позапланової перевірки підприємця ОСОБА_2 та виписано направлення на проведення перевірки від 06.12.2012 року №000541, у якому зазначено строк проведення перевірки з 12.12.2012 року по 12.12.2012 року Так, за результатами перевірки встановлено, що акт приймання-передачі продукції споживачем ОСОБА_3 не підписаний, на письмове звернення споживача підприємець ОСОБА_2 не організувала проведення експертизи, а також те, що споживач ОСОБА_3 не була попереджена позивачем що один і той самий колір, нанесений на скло або іншу поверхню матиме інший відтінок (тон), та не була повідомлена про інші незалежні від виконання обставини, що можуть погіршити споживчі властивості замовлення. За результатами перевірки складено акт №000541 від 12.12.2012 року, про порушення підприємцем ОСОБА_2 ч.3 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 21 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року №833, а також п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 року №313.

За результатами перевірки Інспекцією 12.12.2012 року видано припис №53, яким приписано підприємцю ОСОБА_2 організувати проведення експертизи виготовлених меблів на предмет відповідності одному тону, кольору псевдо лакобелю та фальш панелі, про час та місце проведення експертизи зобов'язано повідомити ОСОБА_3 За результатом висновку експертизи задовільнити вимоги споживача відповідно до чинного законодавства. Підприємця ОСОБА_2 зобов'язано про виконання даного припису повідомити Інспекцію письмово до 02.01.2013 року.

З врахуванням того, що позивач відмовилась підписувати акт перевірки 14.12.2012 року Інспекцією супровідним листом за №1416/1-17 скеровано на адресу позивача копію акта перевірки від 12.12.2012 року №000541, із зазначенням відомостей про факт відмови фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від підпису, направлення на перевірку та припис.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції; припиняти відвантаження і реалізацію товарів, що не відповідають вимогам нормативних документів, до усунення суб'єктами господарювання виявлених недоліків; забороняти суб'єктам господарювання реалізацію споживачам продукції, на яку відсутні документи, що засвідчують її відповідність вимогам нормативних документів; приймати рішення про тимчасове припинення діяльності суб'єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг, у тому числі ресторанного господарства, складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків; накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення тощо.

Порядок здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, регулююється Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг» затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 року №310. Пунктом 1.4 Порядку встановлено, що перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, з підстави звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України. Згідно п.2.1, 2.6 Порядку перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки. Перевірки проводяться посадовими особами на підставі наказу відповідного органу з питань захисту прав споживачів, який повинен містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого здійснюватиметься захід, та предмет перевірки.

Пунктом 2.8 Порядку визначено, що під час проведення позапланової перевірки з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її здійснення, з обов'язковим зазначенням цих питань у направленні на проведення перевірки. Посадові особи повинні ознайомити суб'єкта господарювання з підставою проведення позапланової перевірки і надати йому копії відповідного документа. Відповідно до п.3.8, 3.9, 3.10 Порядку два примірники акта в останній день перевірки підписують посадові особи, які проводили перевірку, та суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа. У разі відмови підписати акт посадова особа територіального органу, яка проводила перевірку, робить запис в акті про те, що зазначена особа ознайомлена із змістом акта і від його підпису відмовилася. У разі відмови представника суб'єкта господарювання від підпису, що підтверджує отримання акта для вручення керівникові суб'єкта господарювання, його копія протягом трьох робочих днів після реєстрації надсилається поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням суб'єкта, діяльність якого перевірялася.

З даних обставин порушень органом державної влади порядку проведення перевірки не встановлено.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено , що підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 16.02.2012 року укладено договір №15, предметом якого є виготовлення постачальником за замовленням покупця кухні, загальною вартістю товару 26035 грн. Замовлення виконане у визначений договором строк, проте при здійсненні монтажу кухні споживачу не підійшов колір скляних декоративних елементів та остання відмовилась підписати акт прийому-передачі виконаних робіт. ОСОБА_3 звернулась до підприємця ОСОБА_2 із заявою, у якій просила призначити експертну комісію з огляду на невідповідність одному тону кольору фальш-панелі і комплекту протилежної сторони вікна-ніші.У відповідь на звернення споживача підприємець ОСОБА_2 повідомила листом від 03.08.2012 року про те, що при виготовленні кухні будь-яких відхилень від проекту не було, у підписаному договорі ОСОБА_3 погодилась з вибраними кольорами та відтінками меблів, підписавши відповідний проект. У листі підприємцем також зазначено, що один і той самий колір, нанесений на скло або іншу поверхню, матиме інший відтінок (тон), що є природнім у зв'язку з неоднорідними структурами різних матеріалів.

13.11.2012 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до Інспекції, у якій зазначила про невідповідність виготовлених підприємцем ОСОБА_2 меблів одному тону кольору, з огляду на що просила призначити експертну комісію у її присутності. Про будь-які інші недоліки кухні, зокрема, неякісне її виготовлення чи невідповідність узгодженому проекту, споживач не повідомляла.

Як зазначалось вище Інспекцією 12.12.2012 року виданий припис №53, яким приписано підприємцю ОСОБА_2 організувати проведення експертизи виготовлених меблів на предмет відповідності одному тону, кольору псевдо лакобелю та фальш панелі, про час та місце проведення експертизи повідомити ОСОБА_3

Згідно п.3.6 Порядку на підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб'єкта господарювання припис про усунення порушень. Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб'єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб'єкта господарювання. Заходи в приписі керівнику суб'єкта господарювання, спрямовані на забезпечення суб'єктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, повинні бути сформульовані конкретно і в стислій формі. Терміни виконання припису визначаються в кожному конкретному випадку, виходячи з реальних можливостей суб'єкта господарювання, умов його діяльності та кількості і характеру порушень.

Визначені у приписі заходи повинні бути сформульовані конкретно та відповідати вимогам нормативно-правових актів. Тобто, зобов'язання позивача у наданому приписі організувати проведення експертизи виготовлених меблів на предмет відповідності одному тону, кольору псевдо лакобелю та фальш-панелі, повинно відповідати як вимогам законодавства про захист прав споживачів, так і вимогам законодавства, що регулює порядок проведення експертиз.

Як встановлено пунктом 4 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

З наведеного вище вбачається, що експертиза продукції здійснюється лише в разі визначення причини втрати якості, чого в даному випадку встановлено не було. Водночас Законом України "Про захист прав споживачів" не передбачено обов'язок продавця (виконавця) на вимогу споживача проводити експертизу обраного під час замовлення кольору на предмет його відповідності нанесеному на виготовлені деталі виробу.

Крім того, основні види (підвиди) експертиз, їх завдання та орієнтовний перелік вирішуваних питань затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", однак будь-яких посилань на вказану Інструкцію, зокрема, щодо виду експертизи, яку необхідно провести, припис не містить.

У пункті 3.2 укладеного між позивачем та ОСОБА_3договору на виготовлення кухні зазначено, що комплектація товару, матеріал та колір узгоджуються постачальником і покупцем згідно відомості (рахунка) №036 і надалі не можуть бути предметом спорів. Помічений під час прийому товару некомплект (дефекти), постачальник повинен виправити в строк не більше як через 30 днів. Як свідчить затверджений підписом ОСОБА_3 проект кухні, остання погодилась із самостійно обраним кольором та матеріалом, а тому у відповідності до п.3.2 договору не вправі оспорювати узгодженість за проектом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1, 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до ч.3 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на те, що позовні вимоги позивача слід розглядати у порядку цивільного судочинства, так як предметом яких є оскарження законності припису органу державного влади зобов'язуючого характеру, тобто того, яким уповноважений орган вимагає від особи, щодо якої проходить перевірка вчинення відповідної правової поведінки.

З урахуванням зазначених норм вказаний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, покликання апелянта на п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про захист прав споживачів" колегія суддів не бере до уваги, так як вважає їх не доречними у вказаній ситуації, оскільки Інспекцією не здійснювався відбір зразків для проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги в цілому не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до цитування норм законодавчих актів. Крім того, апелянт у своїй скарзі хоч і покликається на право призначати експертизи, однак не конкретизує, яка саме експертиза має повинна бути призначена в ході вирішення вказаного спору.

Керуючись ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254, КАС України

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2013р. по справі № 2а-0370/4188/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Матковська З.М.