Справа № 152/2100/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/2100/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Строгий І.Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

31 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю: секретаря судового засідання Бондаренко С.А.,

за участю:представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області (далі УПФУ в Шаргородському районі) про визнання протиправними рішень та зобов'язання призначити пенсію за віком.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Представник відповідача (апелянта) в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 виповнилося 60 років і він звернувся до УПФУ в Шаргородському районі з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії УПФУ в Шаргородському районі (протокол № 28 від 27.12.2013 року) позивачу відмовлено в призначенні пенсії на тій підставі, що період його роботи у Мурафській Римо-Католицькій громаді неможливо зарахувати в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату позивачем страхових внесків, виправлення у трудовій книжці зроблено Римо-Католицькою парафією с.Мурафа з посиланням на паспорт, виданий 28.08.1995 року, тоді як позивач звільнився з Римо-Католицької громади 14.06.1994 року, а також відсутні відмості про реорганізацію Римо-Католицької громади. Також позивачу не зарахований період роботи в Шаргородському міжколгоспбуді, в зв'язку з неможливістю проведення зустрічної перевірки документів, видних даним підприємством, через постійну відсутність керівника правонаступника міжколгоспбуду - ТОВ «Шаргородрайагробуд». Також комісія прийшла до висновку, про те, що зарахувати трудовий стаж позивача на підставі його трудової книжки, немає підстав.

В вересні 2014 року, позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, надавши разом з заявою відомості про реорганізацію Римо-Католицької громади, копії документів, що свідчать про сплату громадою страхових внесків за своїх працівників.

Проте, рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії УПФУ в Шаргородському районі (протокол № 11 від 20.10.2014 року) позивачу повторно відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на недостатність поданих відомостей для призначення пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, записами в якій підтверджується стаж роботи позивача, крім того ним надано достатньо доказів на підтвердження сплати страхових внесків.

Колегія суддів частково погододжується з таким рішенням суду першої інстанції, однак вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Як встановлено із записів в трудовій книжці ОСОБА_3, останній з 03.10.1974 року по 10.11.1976 року та з 20.11.1978 року по 29.04.1983 рік працював у Шаргородському міжколгоспбуді водієм, з 15.11.1976 року по 02.11.1978 року проходив срокову військову службу, з 01 травня 1983 року по 14 червня 1994 року, працював сторожем у Мурафській Римо-католицькій громаді.

На час звернення з заявою про призначення пенсії позивач досягнув пенсійного віку, а саме - 60 років та мав загальний трудовий стаж повних 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право на соціальний захист громадян, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 1058-IVпередбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно ч.1 ст.11 Закону № 1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб на умовах трудового договору або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Статтею 24 зазначеного Закону (п.п.1,2), що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років

Як вбачається з матеріалі справи, позивач є громадянином України, на час звернення за призначенням пенсії досяг пенсійного віку та мав необхідний для призначення пенсії за віком стаж.

Як вбачається із листа управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації від 29.01.2015 року № 0310/65, Релігійна громада парафії Непорочного Зачаття Пресвятої Діви Марії Кам'янець - Подільської дієцезії Римсько-католицької церкви у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області є правонаступником Мурафської (Жданівської) Римо-католицької громади, яка діяла у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області.

Зазначене вище також підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про реєстрацію виконавчого органу та ревізійної комісії релігійної громади від 18.06.1979 року; листом виконкому Шаргородської районної Ради народних депутатів від 20.08.1986 року № 446; статутом Римо-Католицької парафії костелу с. Мурафа Шаргородського району Каменецької Дієцезії, затвердженим 02.09.1991 року; свідоцтвом про реєстрації статуту релігійної громади від 24.10.1991 року № 61; рішенням виконкому Вінницької обласної Ради народних депутатів від 24.10.1991 року № 276; статутом Релігійної громади парафії Непорочного Зачаття Пресвятої Діви Марії Кам'янець - Подільської дієцезії Римсько-католицької церкви у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області у новій редакції.

Згідно довідки Римо-Католицької громади від 27.11.2013 року № 265, відповідно до розрахункових книжок, ОСОБА_3 у період з 06.06.1983 року по 1991 рік працював і з нього утримувалися страхові внески (відмовна пенсійна справа а.с. 14).

Також в матеріалах пенсійної справи міститься видана Римсько-Католицькою громадою довідка від 27.11.2013 року № 265 про заробітну плату ОСОБА_3 для призначення пенсії, а згідно акта № 237 від 28.11.2013 року зустрічної перевірки, достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії по Римо-Католицькій громаді від 28.11.2013 року, перевіркою особових рахунків встановлено, що в довідці про заробітну плату позивача розбіжностей не виявлено ( а.с. 29-30).

Спірний період роботи позивача у Римсько-Католицькій громаді, правонаступником якої є Релігійна громада парафії Непорочного Зачаття Пресвятої Діви Марії Кам'янець - Подільської дієцезії Римсько-католицької церкви у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області підтверджується також розрахунковими книжками за 1983 - 1991 роки та довідкою Римсько-Католицької общини від 04.03.1993 року № 27 (пенсійна справа а.с. 33-38).

Із платіжного повідомлення № 72 від 12.11.1990 року та квитанції на прийом податкових платежів від 13.11.1990 року, вбачається, що за 1990 рік позивач сплатив 30 крб. 30 коп. прибуткового податку (пенсійна справа а.с. 39-40).

Згідно фінансових відомостей Римсько-Католицької громади за 1983-1989 роки (а.с. 39-45), громада несла витрати на утримання обслуговуючого персоналу, зокрема, сторожа.

Також у матеріалах справи знаходяться відомості Римсько-Католицької громади на видачу зарплати з січня по грудень 1991 року, із яких вбачається, за роботу у громаді позивач одержував заробітну плату (а.с. 78-89).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що в період роботи сторожем в Римсько-Католицькій громаді, за нього роботодавцем сплачувались страхові внески, а тому у відповідача відсутні підстави для відмови в зарахуванні цього періоду роботи до його страхового стажу.

Також колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що запис в трудовій книжці позивача підтверджує його роботу Шаргородському міжколгоспбуді та критично ставить до тверджень апелянта про те, що для зарахуванні ОСОБА_3 цього періоду роботи немає підстав, в зв'язку з тим, що неможливо перевірити достовірність довідок про заробітну плату, виданими ТОВ "Шаргород райагробуд", через постійну відсутність керівника за місцем знаходженням підприємства, оскільки дана обставина не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпезпечення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність відмови УПФУ в Шаргородському районі щодо призначення позивачу пенсії за віком та наявність у відповідача обов'язку призначити таку пенсію.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3, заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду підлягають залишенню без розгляду.

Щодо тверджень представника позивача про те, що пенсію позивачу слід призначити з наступного дня після досягнення позивачем пенсійного віку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як стверджує представник позивача та підтверджується матеріалами справи, позивач вперше звернувся до УПФУ в Шаргородському районі за призначенням пенсії ІНФОРМАЦІЯ_1, а рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії УПФУ в Шаргородському районі йому відмовлено в призначенні пенсії 27.12.2013 року і про результати розгляду зразу ж повідомлено позивача. Дану обставину також не заперечував представник відповідача під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні судом апеляційної інстанції.

21.01.2014 року начальником УПФУ в Шаргородському районі здійснено перевірку правильності відмови в призначенні пенсії ОСОБА_3 та зроблено висновок про правильність такої відмови, про що був повідомлений позивач.

Таким чином, ОСОБА_3, отримавши результати розгляду своєї заяви, мав всі достовірні дані про предмет позову, а тому не був позбавлений можливості звернутись до суду за захистом порушених прав, в установлений законом термін, однак своїм правом не скористався.

Як пояснив представник позивача, отримавши відмову в призначенні пенсії позивач не звертався до суду, оскільки почав збирати додаткові документи, необхідні для призначення пенсії та намагався вирішити спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом написання скарг на дії останнього, а тому з повторною заявою про призначення пенсії звернувся тільки в вересні 2014 року.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Зважаючи на те, що додаткові документи, подані позивачем управлінню ПФУ в Шаргородському районі майже через дев'ять місяців, після повідмлення про те, що призначити пенсію неможливо через відсутність необхідних відмостей про страховий стаж то підстав для призначення йому пенсії з часу звернення за пенсією вперше, законних підстав немає.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Відповідно до ч.6 ст. 94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування протоколу № 93 від 27.12.2013 року управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком, передбаченої ст.26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокол № 11 від 20.10.2014 року засідання комісії по вирішенню спірних питань, пов'язаних з призначенням пенсії та виплатою пенсії управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком, передбаченої ст.26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком, відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", з 19.09.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 36,54 грн. судових витрат (судовий збір).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 квітня 2015 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.