Справа № 425/1010/15-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року Провадження №2-а/425/25/15

Справа №425/1010/15-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

31 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії УПФУ в місті Рубіжному з приводу відмови в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх виплат, в тому числі інших виплат (індексація та матеріальна допомога), котрі зазначені у довідці про складові заробітної плати від 02.07.2014 року № 6/1936, котра міститься в матеріалах пенсійної справи;

- зобов'язати УПФУ в місті Рубіжному з 02.07.2014 року здійснити перерахунок пенсії в розмірі 70 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням всіх виплат, у тому числі інших виплат (індексація та матеріальна допомога), котрі вказані в довідці про складові заробітної плати від 02.07.2014 року № 6/1936, котра міститься в матеріалах пенсійної справи

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 02.07.2014 року вона перебуває на обліку в УПФУ у м. Рубіжному та отримує пенсію згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 10.03.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат (індексації та матеріальної допомоги), які визначені в довідці від 02.07.2014 року № 16/1936 за період з липня 2009 року по червень 2014 року, яка міститься в матеріалах пенсійної справи. Проте, листом від 17.03.2015 року відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, зазначивши, що статтею 33 Закону України «Про державну службу» матеріальна допомога та індексація, як складові заробітної плати державного службовця, не передбачені. Позивач, не погодившись з відмовою УПФУ у м. Рубіжне, звернулася до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності (а.с. 4).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 02.04.2015 року подала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та письмові заперечення проти позову, відповідно до яких дії УПФУ у м. Рубіжне були правомірними, сплачені матеріальна допомога та індексація заробітної плати позивачу, незважаючи на сплачені з цих виплат страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не є складовими заробітної плати державного службовця і не можуть враховуватися при обчисленні розміру пенсії згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу», тому просять відмовити в задоволені позову (а.с.22-24).

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у даній справі, скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2014 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком згідно з Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (а.с. 10, 24).

До заяви про призначення пенсії за віком позивачем було надано довідку № 6/1936 від 02.07.2014 року про складові заробітної плати (за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яка видана виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 11-15).

10.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат, а саме: індексації та матеріальної допомоги, згідно Закону України «Про державну службу» (а.с. 25).

17.03.2015 року УПФУ у місті Рубіжному в Луганській області листом № 18/Ф-14 від 17.03.2015 року відмовило позивачу, з якого вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода не передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення, визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року № 865 та індексація не передбачена статтею 33 Закону України «Про державну службу» як складова заробітної плати держслужбовця, тому матеріальна допомога та індексація не враховуються при обчисленні пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 8-9).

З довідки № 6/1936 від 02.07.2014 року про складові заробітної плати вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано інші виплати за період з липня 2009 року по червень 2014 року у розмірі 68511,79 гривень, а саме: індексація грошових доходів - 28681,47 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення - 16367,98 гривень, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 15802,72 гривні, грошова винагорода - 7659,62 гривні. На вказані виплати позивачу було проведено нарахування та утримання страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 11-14).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої була сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 7- відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - час призначення пенсії позивачу) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір Заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, яка складається:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У наказі Державного комітету статистики України «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 року № 5 визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, зокрема, до додаткової заробітної плати належать: доплати, надбавки, премії, винагороди, виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - час призначення пенсії позивачу), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - час призначення пенсії позивачу), до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Аналізуючи вищенаведені положення законів, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати входять до системи оплати праці державних службовців.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - час призначення пенсії позивачу), до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема:

суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

· суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

· суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за змістом вище наведених норм законів, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються до заробітку (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 року в справі № 21-430а11, від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 року в справі № 21-97а13, в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Отже, пенсія позивача ОСОБА_1 повинна бути обчислена виходячи з розміру заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день її звільнення, в тому числі з урахуванням сплаченої їй матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, індексації грошових доходів громадян, з яких фактично було нараховане та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тому, судом відхиляються заперечення представника відповідача, що матеріальна допомога та індексація не включаються до складу заробітної плати позивача та не враховуються при обчисленні розміру їй пенсії, за безпідставністю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії УПФУ в місті Рубіжному з приводу відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх виплат, у тому числі інших виплат (індексації та матеріальної допомоги), які зазначені у довідці № 6/1936 від 02.07.2014 року про складові заробітної плати - є протиправними.

Відповідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як зазначалося судом вище, позивачу було призначено пенсію з 02.07.2014 року, в тому числі й з урахуванням довідки про складові заробітної плати № 6/1936 від 02.07.2014 року, з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат позивач звернулася до відповідача лише 10.03.2015 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з прохальної частини позову позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок з 02.07.2014 року, з даним адміністративним позовом позивач звернулася до суду 31.03.2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 02.07.2014 року по 29.09.2014 року підлягають залишенню без розгляду, у зв'язку з пропуском встановленого строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Враховуючи, що порушення прав позивача відповідачем триває і про це порушення позивач повинна була дізнатися з моменту призначення їй пенсії, тобто з 02.07.2014 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та зобов'язати УПФУ у місті Рубіжному здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових доходів в межах загального шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, тобто з 30.09.2014 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач не вимагає компенсації за понесені ним судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом адміністративної справи. Відповідач є державною установою, тому суд вважає можливим у відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на наступне.

Розпорядженням Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 року «Про внесення змін до розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року № 193 «Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції», абзац четвертий пункту 1 розпорядження Вищого адміністративного суду України від 02.09.2014 року № 193 визнано таким, що втратив чинність. Роботу Донецького апеляційного адміністративного суду відновлено у місті Краматорську Донецької області (місцезнаходження суду: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Марата, 15, будівля Художньої школи).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 94, 99, 100, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області з приводу відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх виплат, у тому числі інших виплат (індексації та матеріальної допомоги), котрі зазначені у довідці про складові заробітної плати від 02.07.204 року № 6/1936.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2014 року з урахуванням всіх виплат, у тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових доходів, котрі вказані у довідці № 6/1936 від 02.07.2014 року, виданої виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області, на які були нараховані та сплачені страхові внески, відповідно до Закону України «Про державну службу», в розмірі 70 відсотків від суми заробітку з урахуванням фактично отриманих сум.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всіх виплат, у тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових доходів, за період з дня призначення пенсії - 02.07.2014 року по 29.09.2014 року включно - залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ш. Мирошникова