Справа № 2а-4423/11/1370
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2011 р. № 2а-4423/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

з участю секретаря судового засідання Чернишенко Н.А.,

представника позивача Гічви Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу

за позовом Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості

до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача -фізичної особи, підприємця ОСОБА_2 суму незаконно переплаченої допомоги з безробіття у розмірі 1205,66 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що з вини роботодавця ОСОБА_2 безробітній ОСОБА_3 з березня 2009 р. по серпень 2009 р. та в лютому 2010 р. не виплачувалась заробітна плата і не було сплачено внесків, у безробітної немає 26 відпрацьованих календарних тижнів протягом 12 місяців, що передують початку безробіття, протягом яких сплачувались страхові внески, тому допомогу їй потрібно призначати у відповідності до ч.2,4 ст. 22 та ч.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто як застрахованій особі без врахування страхового стажу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач, його представник в судові засідання не з»явився, заперечень проти позовну не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ст. 22 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»від 02.03.2000, № 1533-III (надалі Закон) застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу.

Згідно п.6.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затв. наказом Мінпраці від 20.11.2000 р. № 307 (надалі Порядок) допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п. 6.5 Порядку, якщо в день призначення допомоги по безробіттю відсутні відомості, що впливають на розмір допомоги по безробіттю, то вона призначається у розмірі, установленому законодавством, до отримання необхідних відомостей, але не більше шести місяців з дня призначення цієї допомоги. Після їх отримання здійснюється перерахунок допомоги по безробіттю. Якщо зазначені відомості отримані пізніше шести місяців з вини безробітного, то перерахунок допомоги по безробіттю не здійснюється.

Громадянка ОСОБА_3 07.04.2010 р. звернулась у Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітної. Центру зайнятості було представлено трудову книжку, згідно якої ОСОБА_3 прийнята підприємцем ОСОБА_2 на роботу 18.05.2006 р., а звільнена з роботи 23.03.2010 р. та копію трудового договору № 424 від 18.05.2006 р.

Допомога по безробіттю призначена ОСОБА_3 як особі, що має страховий стаж без довідки про зарплату.

Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_3, виданої ФОП ОСОБА_2 Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості встановлено, що у лютому 2010 р. підприємцем не нараховувалась працівнику заробітна плата та відповідно не сплачувались страхові внески, тому безробітній безпідставно призначено допомогу як застрахованій особі з врахуванням страхового стажу.

15.11.2010 р. Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості складено акт № 248 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Розслідуванням встановлено, що розрахунковим періодом за який необхідно обчислювати заробітну плату для розрахунку страхових виплат на випадок безробіття є період з вересня 2009 р. по лютий 2010 р. З огляду на те, що у довідку про заробітну плату було включено лютий місяць 2010 р. (нарахування зарплати та сплата внесків не відображались) рекомендовано видати нову довідку.

Позивач звертаючись з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 незаконно переплаченої ОСОБА_3 допомоги з безробіття посилається на ст. 35 Закону, стверджуючи, що роботодавцем подано недостовірні документи та прийнято спільне з застрахованою особою рішення, яке вплинуло на визначення розміру допомоги.

Доводи позивача не є обґрунтованими.

Пунктом 2 ст. 35 Закону визначено обов»язки роботодавця, серед яких міститься обов»язки подавати виконавчій дирекції Фонду в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати, використання робочого часу працівників, у тому числі прийнятих за направленням державної служби зайнятості з наданням роботодавцю дотації за рахунок коштів Фонду на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами.

Згідно ч.3 ст. 35 Закону достовірність зазначених у документах даних перевіряється виконавчою дирекцією Фонду. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Роботодавець несе відповідальність відповідно до законодавства за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених частиною другою цієї статті. Роботодавцеві забороняється вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до прийняття ним разом із застрахованою особою спільного рішення, яке може в подальшому зашкодити цій особі або членам її сім'ї реалізувати своє право на забезпечення та отримання соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що відповідач не подавав позивачу недостовірних даних, які б надали право позивачу заявляти вимогу до підприємця про відшкодування шкоди.

Не приймаються до уваги посилання позивача на недостовірні дані у трудовій книжці безробітної (ОСОБА_3 дійсно була звільнена 23.03.2010 р.). У довідці про зарплату підприємцем відображено достовірні дані. Порушення підприємцем ОСОБА_2 порядку нарахування та виплати зарплати, сплати страхових внесків не є підставою для стягнення шкоди у порядку ст. 35 Закону.

Крім того, після з»ясування відсутності підстав для нарахування допомоги з врахуванням страхового стажу позивач вправі здійснити відповідний перерахунок виплаченої допомоги по безробіттю (п.6.5 Порядку).

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Крутько О.В.