Справа № 808/6304/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 808/6304/14 ДО/808/237/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сіпаки А.В. при секретарі судового засідання Горбовій І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі - позивач або ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля") до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області (далі - відповідач або УПФУ в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області) про скасування Рішення відповідача про застосування фінансових санкцій №108/17а від 08.09.2014 за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що 26.08.2014 відповідачем проведено перевірку ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" щодо достовірності надання відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

За результатами перевірки складений акт №124 від 26.08.2014, згідно з яким встановлено порушення п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п.3.5, 3.6 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 05.11.2009 №26-1, в частині подання недостовірних індивідуальних відомостей по застрахованим особам за 2010 рік по ОСОБА_1.

08.09.2014 начальником УПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області винесено Рішення №108/17а про застосування фінансових санкцій до ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Згідно з рішенням, позивачу нарахована та виставлена до оплати фінансова санкція в сумі 170 грн., на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" не погоджується з вказаним рішенням, щодо застосування до нього фінансових санкцій з огляду на таке. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачем до позивача було застосовано штрафні санкції на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за подання недостовірних відомостей за 2010 рік, проте зазначена норма на час прийняття рішення є скасованою. Крім того, позивач не є правонаступником ДП "Добропіллявугілля", а тому застосування штрафних санкцій до позивача за час діяльності (2010 рік) ДП "Добропіллявугілля" є неправомірним. Також позивач посилається на ст.250 ГК України, якою передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення.

З наведених підстав, рішення відповідача про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до органів Пенсійного фонду України є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення, згідно яких відповідачем проведено позапланову перевірку щодо достовірності відомостей, поданих до peєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010 до 31.12.2010. За результатами перевірки складено акт №124 від 26.08.2014, за висновками якого встановлені порушення п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, яка діяла на нас порушення) та п.3.5, 3.6 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 05.11.2009 №26-1, в частині подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за 2010 рік по ОСОБА_1. За результатами розгляду акту №124 від 26.08.2014, УПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, яка діяла на час порушення) винесено рішення про застосування фінансової санкції №108/17а від 08.09.2014 у розмірі 170,00 грн. Відповідач зазначає, що ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" була виключена на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Проте, відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за відповідачем зберігається контрольна функція.

Відповідач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України у від 09.02.1999 №1-рп у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України вважає, що за порушення, вчинені до 01.01.2011 органи Пенсійного фонду застосовують фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення порушень, у тому числі фінансові санкції, встановлені ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду. Позивачу штрафні санкції, згідно оскаржуваного рішення, нараховано за порушення, допущені за 2010 рік, тобто до 01.01.2011.

З наведених підстав, відповідач вважає посилання позивача на неправомірне застосування штрафних санкцій, на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка на час прийняття рішення є скасованою, необґрунтованим.

Згідно з наказом Мінпаливенерго України від 22.12.2004 №27 ВП "Шахта "Білицька" ДП "Добропіллявугілля" реорганізовано в ВП "Шахта "Білицька" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія". На підставі наказу Мінпаливенерго України від 26.05.2005 №237 ВП "Шахта "Білицька" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" реорганізовано у ВП "Шахта "Білицька" ДП "Добропіллявугілля" і включено до єдиного реєстру підприємств і організацій України за кодом 26319472.

На підставі наказу ДП "Добропіллявугілля" від 24.10.2011 №42 ДП "Добропіллявугілля" реорганізовано через приєднання до орендаря ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля". На базі ВП "Шахта "Білицька" створено і розпочато роботу ВСП ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" "Шахта "Білицька".

Відповідно до наказу ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" від 28.03.2012 №75 ВСП "Шахта "Білицька" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" об"єднано з ВСП "Шахта Алмазна" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" та ВСП "Шахта "Добропільська" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" у ВСП "Шахтоуправління "Добропільська" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля".

Крім того, відповідач наполягає, що перевага надається спеціальній нормі, у даному випадку ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не ст.250 ГК України, норми якої є загальними щодо спірних відносин.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, відповідачем проведено перевірку ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" щодо достовірності надання відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010 по 31.12.2010. За результатами перевірки відповідачем складено Акт №124 від 26.08.2014.

У вищевказаному зазначено, що перевіркою достовірності відомостей, поданих до peєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010 до 31.12.2010.

За результатами перевірки складено акт №124 від 26.08.2014, за висновками якого встановлені порушення п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та п.3.5, 3.6 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 05.11.2009 №26-1, в частині подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за 2010 рік по ОСОБА_1.

За результатами розгляду Акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку №108/17а від 08.09.2014, в якому, як підставу прийняття зазначено п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на суму 170 грн. 00 коп..

Відповідно до п.6 ч.1 ст.64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню, передбачені законом.

Як зазначено у ч.1 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", цей Закон набирає чинності з 01.01.2011.

Згідно з пп."й" пп.12 п.11 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" внесені зміни: частини першу-дев'яту ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - виключено.

Відповідно до абз.6 ч.7 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

У Рішенні №1-рп/99 Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 ("У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)") зазначено, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до п.9.1 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663, до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, фінансові санкції були нараховані позивачу 08.09.2014, але порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вчинені позивачем до 01.01.2011. Тому, суд вважає, що і відповідальність за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування повинні застосовуватись виходячи з приписів абз.6 ч.7 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідач згідно з абз.6 ч.7 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" міг здійснювати контроль за їх сплатою і приймати відповідні рішення.

Згідно з п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний: подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до ч.6 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу. Форми документів, порядок та строки їх подання встановлюються правлінням Пенсійного фонду.

Як зазначено у п.3 постанови правління Пенсійного фонду України №22-2 від 08.10.2010 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1014/18309, облік застрахованих осіб та сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за періоди до 1 січня 2010 року ведеться з застосуванням відповідно постанови правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 №7-6 "Про порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 за №1000/9599, та постанови правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 №26-1 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2009 за №1136/17152; звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за звітні періоди до 1 січня 2011 року подаються у строки та за формами, встановленими Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 №26-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2009 за №1136/17152.

Порушення вимог Законодавства наведених в акті перевірки позивачем не заперечується, що підтверджує підпис уповноважених осіб позивача.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року) виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: 5) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вказаних причин суд вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій №108/17а від 08.09.2014 прийняте УПФУ в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області являється правомірним.

Щодо твердження відповідача про застосування ст. 250 ГК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідації його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються статтею 239 ГК України, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами (ч.2 ст.238 ГК України).

Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (ч.2 ст.241 ГК України).

Адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом (ч.1 ст.250 ГК України).

Відповідно до ч.2 ст.250 ГК України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Як, зокрема, зазначено у ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, а отже, в позові позивачу необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

За правилами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує судові витрати в тому випадку, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка їх здійснила. Враховуючи те, що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, судом не може бути застосовано приписи ст.94 КАС України.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Матеріалами справи підтверджена сплата позивачем судового збору у сумі 183,00грн., та оскільки в задоволенні позову відмовлено, в даному випадку підлягає стягненню з позивача решта суми у розмірі 1644,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Державного бюджету України решту суми судового збору за подачу позову майнового характеру у розмірі 1647,00 грн.(одна тисяча шістсот сорок сім гривень.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака