Справа № 804/2011/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 р. Справа № 804/2011/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТалаш Д.В.
представника позивача Каганець І.В.
В обґрунтування позову зазначено, що податковий орган провів перевірку позивача, однак висновки викладені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що спірне повідомлення-рішення, прийняте на підставі акту перевірки є необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком його неправомірність та є підставою для скасування, оскільки господарська операція з надання маркетингових послуг реально була здійснена.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В тому числі, представником відповідача були наданні письмові заперечення на адміністративний позов, які містяться в матеріалах справи, де зазначено про не реальність укладення угоди. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Приватне акціонерне товариство «Криворізькій міськмолокозавод №1» як платник податків перебуває на обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість.
За наслідками перевірки складено Акт від 27.11.2014 року №1111/22.01/00444932, згідно висновків якого встановлено порушення: п.185.1 ст. 185, п. 186.1 ст.186, п. 187.1 ст. 187, п, 188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.4. п 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.4 п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12,2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ПАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» безпідставно віднесено до складу податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2014р. суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «Агентство маркетингових досліджень» у розмірі 77 361,67 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 77 361,67 грн..
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.2010 року за №984 Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010 року).
Так, 01.01.2014 року між ПАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» - замовник, в особі директора Хохлової Л.А. та ПП «Агентство маркетингових досліджень» - виконавець, в особі заступника директора Перепилиці A.B. було укладено договір про надання маркетингових послуг №102, згідно якого Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги, а Замовник зобов'язується прийняти належно наданні Виконавцем послуги та оплатити їх. Перелік і вид послуг вказується в Додатку №1 до договору, який є невід'ємною його частиною. Вартість послуг вказується в Додатках до договору і є невід'ємною його частиною. Звітним періодом є 1 календарний місяць. По завершенню надання передбачених даним договором щомісячних послуг Виконавець передає Замовнику акти виконаних робіт. Контроль за виконанням умов даного договору відбувається шляхом проведення щонедільних перевірок представником Замовника. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 12 місяців, до 31.12.2014 року.
Оплата виконаних робіт проводилась в безготівковій формі через розрахунковий рахунок, станом на 31.04.2014 року заборгованість позивача перед ПП «Агенство маркетингових досліджень» склала 118 000,00 грн..
До суду надані звіти з проведення телефонного опитування респондентів, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні, визначення об'єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні, а також звіт про проведення опитування покупців молока в місті Києві.
Згідно письмових заперечень наданих до суду, висновок податкового органу щодо нарахування грошового зобов'язання ґрунтується на тому, що підприємством відображені в податковій звітності правові взаємовідносини з контрагентом без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкта оподаткування, несплати податків, в ході перевірки не підтверджено реальність укладання договору про надання маркетингових послуг.
При вирішенні даної адміністративної справи, суд виходить з наступного.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)
Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України).
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому, згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, зокрема, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
Так, сторонами було підписано Додаток №1 до Договору №102 на здійснення маркетинговий послуг від 01.01.2014 року, при цьому в Додатку №1 визначенно одинці виміру послуг та їх вартість, однак в акті здачі-прийняття виконанних робіт (надання послуг) від 30.04.2014 року, в наданих звітах, покадкових накладних одиниця виміру господарської операції та їх кількість не визначено, через що не можливо встановити вартість наданних послуг, що також не вбачається зі звітів та супуречить Додатку № 1 до Договору № 102 від 01.01.2014 року, ст.201 Податкового кодексу України, ст.1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
В тому числі, проведення кількісного маркетингово дослідження у форматі польового анкетування, не підтверджено шляхом надання відповідних анкет.
Суд зазначає, що позивач не зміг довести, що послуги по наданню маркетингових досліджень з боку ПП "Агенство маркетингових досліджень" є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, також наявність господарської мети та яким чином проведені маркетингові дослідження використано позивачем у господарській діяльності та підтвердити це належними та допустими доказами, в тому числі надані суду звіти маркетингові дослідження не дають змоги ідентифікувати особу, яка їх склала, що суперечить ст. 1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а ціна за проведені маркетингові дослідження не відповідає рівню наданих послуг.
Розподіл судових витрат судом здійснено відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно з ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко