Справа № 760/26817/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно та всупереч чинному законодавству України було відмовлено у поданні на розгляд комісії його заяви.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року задоволено позов. Визнано протиправними дії Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови в здійсненні відповідного подання на розгляд комісії Мінсоцполітики і комісії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації заяви ОСОБА_1 . Зобов`язано Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити подання до комісії Мінсоцполітики і комісії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року № 886 згідно поданої заяви ОСОБА_1 від 24.10.2014 року.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції було встановлено, що 24 жовтня 2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою та відповідними додатками до неї про здійснення подання райдержадміністрацією щодо видачі довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження 1986-1990 роках.
06 листопада 2014 року відповідачем була надана відповідь за № 108-108/ОП/П-1344-2228 про те, що дана заява була опрацьована архівним відділом Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.
10 листопада 2014 року до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації представником позивача було повторно подано заяву щодо спрямування заяви ОСОБА_1 на розгляд комісії щодо визначення даних про заробітну плату працівників, за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках та з зазначенням скерувати заяву на розгляд комісії з документами, які додавалися разом з заявою, що подавалася 24.10.2014 року та доданими до неї документами.
20 листопада 2014 року відповідачем надано відповідь за № 108-108/ОП/Т-1464-2437, в якій зазначено, що для розгляду Комісією заяви потрібно надати відповідний перелік документів.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.
Згідно ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» правовий статус місцевих державних адміністрацій встановлюється Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.
У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року № 886 «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики (далі - центральна комісія) і комісіями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (далі - регіональна комісія) за поданням райдержадміністрацій.
Таким чином, виходячи зі змісту вказаних правових норм колегія суддів приходить до висновку про те, що письмова заява громадянина України про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках подається до відповідної райдержадміністрації, яка вносить її на розгляд поданням до відповідного органу, що визначений п. 1 вказаної вище Постанови № 886.
Однак. судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні таких дій з тих підстав, що в архівному відділі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації знаходяться на зберіганні документи ліквідованих підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, які діяли на території Солом`янського району міста Києва, оскільки Козелецьке аграрно-промислове підприємство «АГРОСПЕЦТЕХНІКА» та Плодорозсадницький радгосп «Козелецький» не відносяться до джерел комплектування архівного відділу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, тому документи зазначених підприємств на зберігання до архівного відділу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили. Та тим, що для розгляду заяви згідно із пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року № 886 «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» зазначено, що «Регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника» у зв`язку з чим позивачу необхідно надати копію перереєстрованого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та вкладки до посвідчення (з пред`явленням оригіналів) , архівної довідки про відсутність документів щодо оплати праці за ліквідованим підприємством, установою, організацією, особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами) або довідки підприємства про фактично виплачену у 1986-1990 роках заробітну плату в зоні відчуження, у тому числі за її складовими, із зазначенням суми та дати виплати (за наявності) , довідки про періоди несення служби (виконання робіт), виданої військовою частиною (підприємством) або Галузевим державним архівом Міноборони, довідки Галузевого державного архіву CБУ, довідки інших архівних установ та архівів територіальних органів центральних органів виконавчої влади, Міністерства оборони Російської Федерації, витягу із журналу обліку виїздів у зону відчуження, в яких зазначаються дні виїзду на об`єкти (в населені пункти) зони відчуження , документа, що підтверджує факт виконання робіт у зонах небезпеки зони відчуження, на об`єктах, місцевостях (населених пунктах) у 1986-1990 роках, визначених рішеннями Урядової комісії з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за наявності) , колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження або шляхового листа (за наявності), що засвідчені печаткою (у разі наявності) підприємства, у складі якого виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому зазначено час, фактично відпрацьований у зоні відчуження заявником.
Тобто, не вчинивши дій, що передбачені чинним законодавством України щодо подання на розгляд спірної заяви позивача, відповідач поза межами власної компетенції та повноважень здійснив правовий аналіз поданих позивачем документів та вказав позивачу на їх недоліки.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність спірних дій відповідача та наявність підстав для задоволення даного позову.
Також колегія суддів критично сприймає доводи відповідача щодо відсутності у суду повноважень зобов`язати відповідача здійснити подання заяви позивача до відповідної комісії, оскільки такі повноваження суду визначені п. 2 ч. 2 ст. 1 КАС України.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.
За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.