Справа № 810/936/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року 810/936/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

державного реєстратора - Борискевича М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

6 березня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 із позовом до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Зазначала, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевичем М.І. протиправно прийнято оскаржувані рішення щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і рішення про відмову у державній реєстрації прав. Вказувала, що позивачем подано усі необхідні документи для реєстрації права власності на нерухоме майно, а вимога відповідача надати виписку із погосподарської книги, яка слугує замінником технічного паспорта у разі його відсутності, за наявності технічного паспорту, не відповідає нормам та меті чинних законодавчих приписів.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 січня 2015 року №18834295;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у задоволенні заяви від 11 лютого 2015 року №19270966;

- зобов'язати Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції на підставі поданої ОСОБА_3 заяви від 6 січня 2015 року №9729405 вчинити необхідні дії щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Протокольною ухвалою суду від 23 березня 2015 року співвідповідачем у справі залучено Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевич Максим Ігорович проти задоволення позову заперечував, у тому числі і у письмових запереченнях. Вказав, що позивачем при поданні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не було надано виписку із погосподарської книги, у зв'язку із чим розгляд такої заяви було зупинено. Стверджував, що позивачем у п'ятиденний термін так і не було надано виписку із погосподарської книги, а подано лише довідку, яка не містить всіх відомостей передбачених Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 8 грудня 2010 року №491, тому ним і прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на таке.

6 січня 2015 року ОСОБА_1, діючи на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подав до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований на території сільської ради та закінчений будівництвом до 5 серпня 1992 року (адреса: АДРЕСА_1).

Разом із названою заявою подано такі документи: квитанції від 26 грудня 2014 року на підтвердження сплати державного мита за проведення державної реєстрації та надання витягу з державного реєстру прав; державний акт на право приватної власності на землю №664; технічний паспорт на житловий будинок; довідку Халеп'янської сільської ради від 28 листопада 2014 року №359, у якій зазначено фактичну адресу належного позивачу житлового будинку; копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_3; копію довіреності від 11 грудня 2014 року №1332; копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_1.

Рішенням №18834295 від 24 січня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевичем М.І. розгляд вказаної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зупинено. Таке рішення мотивоване відсутністю у повному обсязі документів, а саме: виписки із погосподарської книги. При цьому, в обґрунтування прийняття цього рішення зроблено посилання на пункт 3 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

6 лютого 2015 року на адресу Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області позивачем направлено довідку Халеп'янської сільської ради від 4 лютого 2015 року №14, у якій вказано, що ОСОБА_3, згідно погосподарської книги №5 на 2011-2015 роки, належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 номер об'єкта погосподарського обліку 0449-3.

11 лютого 2015 року державним реєстратором прийнято рішення №19270966 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв'язку із ненаданням зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію документів; вказано, що заявником не подано виписки із погосподарської книги, а лише надано довідку про її наявність.

У судовому засіданні державний реєстратор не зміг пояснити, які відомості, що наявні у погосподарській книзі стосовно відповідного житлового будинку, відсутні у поданому технічному паспорті. При цьому, наголошував, що він не досліджував інформацію стосовно житлового будинку у технічному паспорті, оскільки, на його думку, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, який розглядається, передбачена обов'язкова наявність виписки із погосподарської книги, незалежно від інформації стосовно об'єкта нерухомості, зазначеної у технічному паспорті. Підкреслював, що заявником у цьому випадку подано довідку Халеп'янської сільської ради від 4 лютого 2015 року №14, яка державним реєстратором не розцінюється як виписка із погосподарської книги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (Закон №1952-IV) цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

За визначенням статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частини першої статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Повноваження державного реєстратора у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 9 зазначеного закону. Так, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. На виконання покладених цим Законом повноважень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав (частина друга статті 15 Закону №1952-IV).

Як закріплено у частині п'ятій статті 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

За змістом статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

За правилами частини третьої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України (частина тринадцята статті 15 Закону №1952-IV).

За приписами пункту 49-1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування; виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна).

Суд звертає увагу, що згідно норм частини третьої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» функцією виписки із погосподарської книги у випадку проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року є заміна технічного паспорту у разі його відсутності.

Тобто, законодавець, з метою спрощення процедури проведення державної реєстрації права власності на названі вище об'єкти нерухомості без проведення технічної інвентаризації, закріпив у якості документа замінника технічного паспорта - виписку із погосподарської книги.

У той же час, у досліджуваному випадку, разом із заявою про державну реєстрацією та державним актом на право власності на землю позивачем було подано технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Халеп'я, вул. Бобрицька, 23, а також довідку сільської ради про фактичну адресу належного ОСОБА_3 житлового будинку. У подальшому, після зупинення розгляду заяви про проведення державної реєстрації, позивачем було надано і довідку сільської ради про належність ОСОБА_3, згідно погосподарської книги №5 на 2011-2015 роки, відповідного житлового будинку із зазначенням номеру об'єкта погосподарського обліку.

Державний реєстратор у судовому засіданні не зміг вказати, які необхідні для проведення державної реєстрації відомості були відсутні у технічному паспорті на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; стверджував, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вимагає подачі саме виписки із погосподарської книги.

Таким чином суд резюмує, що державний реєстратор суто формально витлумачив зміст частини третьої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не врахував, що проведення державної було можливим навіть лише на підставі виписки із погосподарської книги. У цьому ж випадку особа подала технічний паспорт, підкріпила його довідкою сільської ради, виданої на підставі відомостей із книги погосподарського обліку.

При цьому, технічний паспорт є пріоритетним документом і вимагання виписки із книги погосподарського обліку за його наявності не є правомірним.

За наведеного, суд констатує, що ОСОБА_3 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано всі необхідні документи для вирішення питання про реєстрацію права власності на вказаний вище об'єкт нерухомості.

У зв'язку із цим, оскаржувані рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також про відмову у задоволенні заяви з мотивів неподання усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі поданої ОСОБА_3 заяви від 6 січня 2015 року №9729405 вчинити необхідні дії щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, суд зазначає таке.

За правилами частини четвертої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, прийняття рішення про державну реєстрацію права приватної власності відноситься до виключної компетенції державного реєстратора, тому суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження по проведенню державної реєстрації права власності та зобов'язувати державного реєстратора здійснити таку реєстрацію. Таким чином, ці вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Разом із тим, належним способом захисту у цій ситуації суд вважає зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича повторно розглянути питання щодо проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, на підставі поданої ОСОБА_3 заяви від 6 січня 2015 року №9729405, з урахуванням висновків суду.

Крім того, щодо позовних вимог позивача до Реєстраційної служби, то суд зазначає, що оскільки державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такий реєстрації і у випадку, який розглядається протиправні рішення винесено саме державним реєстратором, а не Реєстраційною службою, тому задоволенню вони не підлягають.

Стосовно викладеної у прохальній частині позову вимоги про зобов'язання подати суду звіт про виконання судового рішення, суд зазначає, що положеннями частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право саме суду встановлювати контроль за виконанням судового рішення і вирішувати у яких випадках належить подавати відповідний звіт. Також, така вимога не є способом захисту порушеного права та не належить до позовних вимог, які може містити адміністративний позов у силу частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, суд не вважає за необхідне зобов'язувати державного реєстратора подавати звіт у цьому випадку.

За нормами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Також суд враховує закріплені у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, на дотримання яких адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, аналіз викладених вище законодавчих норм та обставин справи свідчить про недотримання державним реєстратором перерахованих критеріїв при прийнятті оскаржуваних рішень про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн., доказів понесення інших судових витрат не надано.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням їх немайнового характеру, суд вважає необхідним присудити на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 48,72 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича від 24 січня 2015 року №18834295 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича від 11 лютого 2015 року №19270966 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича Максима Ігоровича повторно розглянути питання щодо проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1, на підставі поданої ОСОБА_3 заяви від 6 січня 2015 року №9729405, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 31 березня 2015 р.