Справа № 824/265/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/265/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кордобан А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шевчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог а.с.54) до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1 або УМВС) та Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області (далі - відповідач-2 або РВ УМВС) про визнання незаконним та скасування наказів №1568 від 15.11.2013 р. в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, №353 о/с від 12.12.2013 р. "По особовому складу" в частині звільнення його з органів внутрішніх справ та поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області.

Зазначена справа надійшла до Чернівецького окружного адміністративного суду із Вищого адміністративного суду України для нового розгляду, після скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій. Підставою для скасування рішень судів стало те, що вони належним чином не перевірили доводів позивача, що функціональними обов'язками помічника дільничного інспектора міліції не передбачено винесення офіційних попереджень та постановку на профілактичний облік відповідних осіб, а в період, коли він виконував обов'язки дільничного інспектора, він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 від 21.01.2013 р., за що останній був притягнутий судом до адміністративної відповідальності. Крім цього, у скасованих рішеннях судів не зазначено, у чому конкретно полягало порушення службової дисципліни позивачем, яке стало підставою для його звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно із ч.5 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача оскаржуваними наказами притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, за проступок, який він не вчиняв. Відповідно до його посадових обов'язків він не уповноважений був виносити офіційне застереження та не зобов'язаний був проводити профілактичну роботу з особою порушником, який проживав за межами його зони обслуговування.

Відповідач-1 та відповідач-2 позов не визнали.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив наступне.

Так, на підставі оскаржуваних наказів його звільнено з органів внутрішніх справ за порушення трудової дисципліни.

Вважає такі накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи із наступного.

Так, 20.08.2013 р. в с. Конятин, Путильського району на території адміністративної діяльності, яку позивач обслуговував, як помічник дільничного інспектора міліції Путильського районного відділу УМВС, сталася трагічна подія, в ході якої громадянин ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відношень, пострілом з мисливської рушниці тяжко поранив свою дружину в живіт, після чого покінчив життя самогубством, здійснивши постріл собі в голову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в газеті "Молодий буковинець" опублікована стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1", у якій були викладені обставини вказаної події. Зазначене стало підставою для проведення службового розслідування, яке прийшло до хибного висновку, відповідно до якого за порушення вимог п.2.1. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, в частині належного реагування на повідомлення громадян та не реєстрацію його в журналі єдиного обліку і п.3.1 Інструкції щодо порядку взаємодії управлінь (відділів) у справах сім'ї, молоді та спорту, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2009 р. № 3131/386 (далі - Інструкція), що призвело до тяжких наслідків ОСОБА_1 рекомендовано звільнити з органів внутрішніх справ.

Позивач не погоджується із вказаними висновками з огляду на таке. Так, ОСОБА_3 після конфлікту, який в нього відбувся з його дружиною в серпні 2012 р., ще за вісім місяців до трагічної події, фактично припинив з дружиною подружні відношення, став проживати окремо в с. Дихтинець. 29.01.2013 р. знявся із реєстраційного обліку, на території адміністративної дільниці, яку він обслуговував, більше не проживав. У зв'язку з чим реальної загрози застосуванню насильства в сім'ї з сторони ОСОБА_3 в подальшому не існувало. Повідомлення про насильство було тільки один раз і то ще за вісім місяців до трагічної події. По даному факту позивачем відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, і відповідно до постанови районного суду його притягнуто до адміністративної відповідальності. Більше до нього з приводу насильства у сім'ї ніхто не звертався, відповідно таких заяв у нього на розгляді не було. Крім цього, законодавством України не передбачено проведення профілактичної роботи з суб'єктами, які проживають на території інших адміністративних дільниць.

Також позивач зазначає, що в його діях не може бути порушення п.2.1 Інструкції, тому обставини вказані, як підстави для його звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) є незаконним та таким, що порушує його права передбачені ст. 43 Конституції України.

У зв'язку із зазначеним позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні суду пояснив наступне.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 у газеті "Молодий буковинець" була опублікована стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1", у якій зазначено, що потерпіла ОСОБА_4 зверталася до ОСОБА_1 щодо протиправної поведінки свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, однак, він жодних профілактичних заходів не здійснив, що у подальшому стало передумовою до скоєння ОСОБА_5 тяжкого злочину.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2013 р. ОСОБА_5 прийшов до житлового будинку своєї дружини ОСОБА_4, з якою перебував тривалий час у неприязних стосунках, та на ґрунті виниклої суперечки здійснив із незареєстрованої мисливської гдадкоствольної рушниці марки "ТОЗ-63" один постріл у область черевної порожнини останньої, після чого покінчив життя самогубством, здійснивши постріл собі в голову.

Опитувана в ході службового розслідування ОСОБА_4 пояснила, що у серпні 2012 р. між нею та її чоловіком почали виникати сімейні негаразди, які в подальшому переросли у різного роду образи та погрози з боку ОСОБА_5 З метою припинення вказаних протиправних дій ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила про ситуацію, яка склалась у неї в сім'ї, а також в цей же час її бабуся ОСОБА_6 звернулась до Путильського РВ УМВС із письмовою заявою щодо протиправних дій ОСОБА_5 Через деякий час після написання заяви їх відвідав працівник Путильського РВ УМВС, однак заявникам невідомо, які профілактичні заходи були здійснені останнім з метою припинення протиправної поведінки ОСОБА_5 У подальшому, як зазначала ОСОБА_4, вона неодноразово телефонувала ОСОБА_1 та повідомляла про те, що з боку ОСОБА_5 продовжуються образи та погрози як на її адресу, так і членів її сім'ї.

Разом з цим, всупереч п.3.1 Інструкції ОСОБА_1 не виніс офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, відповідно порушив п.3.2. Інструкції, а саме не взяв на профілактичний облік ОСОБА_5, як особу, яка вчинила насильство в сім'ї, та не проводив із ним відповідну профілактичну роботу, що в подальшому і призвело до скоєння останнім тяжкого злочину. Крім цього, ОСОБА_1 не проінформував відділ у справах сім'ї, молоді та спорту, службу у справах дітей Путильської райдержадміністрацїї, що унеможливило вжиття профілактичних заходів з їх боку.

Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо реєстрації повідомлень ОСОБА_4 та відповідним чином не відреагував на них, чим порушив п. 2.1. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 № 1050, а також порушив вимоги п. 3.1. та 3.2. Інструкції не винісши офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, не взявши на профілактичний облік ОСОБА_5, як особу, яка вчинила насильство в сім'ї, та не проводивши із ним відповідну профілактичну роботу, що в подальшому і призвело до скоєння останнім тяжкого злочину - замаху на вбивство та самогубства. Крім цього, ОСОБА_1 не проінформував відділ у справах сім'ї, молоді та спорту, службу у справах дітей Путильської райдержадміністрації, що унеможливило вжиття профілактичних заходів з їх боку.

У зв'язку із тяжкістю наслідків порушень дисципліни, допущених ОСОБА_1 та зважаючи на заподіяну ними шкоду, було прийнято рішення про застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ.

За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву відповідно до змісту якої просить розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними матеріалами, щодо задоволення позову заперечує.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи з 30.12.2010 р. ОСОБА_1 прийнятий на службу в органах внутрішніх справ.

Наказом від 06.01.2011 р., №2 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено на посаду помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції РВ УМВС, прибулого для проходження служби з внутрішніх військ МВС України, з 30.12.2010 р.

Наказом т.в.о. начальника РВ УМВС від 12.03.2013 р., №47 «Про закріплення помічника ДІМ» ОСОБА_1 закріплено за дільничним інспектором сектору ДІМ РВ УМВС ОСОБА_7

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 неодноразово заохочувався керівництвом УМВС, а також позитивно характеризувався по місцю проходження служби (а.с.23-27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у газеті «Молодий буковинець» опублікована стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1", у якій зазначено, що потерпіла ОСОБА_4 зверталася до ОСОБА_1 щодо протиправної поведінки свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, однак, він жодних профілактичних заходів не здійснив, що у подальшому стало передумовою до скоєння ОСОБА_5 тяжкого злочину.

У зв'язку із зазначеним, наказом начальника УМВС від 07.10.2013 р., №1107 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування щодо неналежного виконання ОСОБА_1 функціональних обов'язків.

07.11.2013 р. складено висновок службового розслідування, який затверджений начальником УМВС, згідно резолютивної частини якого рекомендовано ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.1.Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, в частині належного реагування на повідомлення громадян та не реєстрацію його в журналі єдиного обліку і п.3.1 Інструкції щодо порядку взаємодії управлінь (відділів) у справах сім'ї, молоді та спорту, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2009 р. № 3131/386 звільнити з органів внутрішніх справ.

Наказом від 15.11.2013 р., №1368 «Про покарання працівників Путильського РВ УМВС України в Чернівецькій області», за порушення п.2.1.Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, в частині належного реагування на повідомлення громадян та не реєстрацію його в журналі єдиного обліку і п.3.1 Інструкції, що призвело до тяжких наслідків ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнено.

Наказом від 12.12.2013 р., №353 о/с «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 "є" за порушення дисципліни ОСОБА_1

Суд вважає зазначенні накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню виходячи із наступного.

Так, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

По своїй правовій природі дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, є індивідуальною, і для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність вини такої особи, у вигляді умислу або необережності.

За порушення службової дисципліни згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень встановлено ст.14 Дисциплінарного статуту. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Так, відповідно до висновку службового розслідування ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за порушення ним п.2.1.Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, в частині неналежного реагування на повідомлення громадян та не реєстрацію його в журналі єдиного обліку і п.3.1 Інструкції, в частині не винесення офіційного попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, не взяття на профілактичний облік ОСОБА_5 та не проведення з ним профілактичної роботи.

Під час проходження служби ОСОБА_1 перебував на посаді помічника дільничного інспектора міліції.

Правовий статус ОСОБА_1, як помічника дільничного інспектора міліції був визначений Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 р., №565-ХІІ та Положенням про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС №550 від 11.11.2010 р. (далі - Положення).

При цьому суд зазначає, що повноваження помічника дільничного інспектора міліції та дільничного інспектора міліції є різними.

Так, відповідно до п.7.7 Положення з метою надання допомоги дільничним інспекторам міліції, що обслуговують території зі складною оперативною обстановкою, до штату служби дільничних інспекторів міліції вводяться посади помічників дільничних інспекторів міліції.

Згідно із пп.7.7.4 та пп.7.7.5 Положення наказом начальника міськрайоргану помічник дільничного інспектора міліції закріплюється за конкретним дільничним (старшим дільничним) інспектором міліції. Свою службову діяльність він здійснює під безпосереднім керівництвом дільничного (старшого дільничного) інспектора міліції, за яким закріплений.

Помічник дільничного інспектора міліції не виносить рішень у справах про адміністративні правопорушення та не приймає рішення щодо відмови в порушенні кримінальної справи.

Отже, аналізуючи викладене, слід прийти до висновку, що помічник дільничного інспектора міліції, здійснює свою діяльність під безпосереднім керівництвом дільничного інспектора міліції та не уповноважений приймати правозастосовчі акти.

Права дільничного інспектора міліції визначені у розділі 8 Положення.

Так, відповідно до п.п.8.3, 8.5,8.12 Положення дільничний інспектор міліції має право виявляти і вести облік осіб, які підлягають профілактичному впливу, на підставі та в порядку, встановленому законодавством України, виносити їм офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки, зразок якого наведено у додатку 2 до цього Положення; викликати осіб, які систематично вчиняють порушення громадського порядку та інші правопорушення, для винесення їм офіційного застереження про неприпустимість протиправної поведінки; уживати до осіб, які вчинили насильство в сім'ї, заходів, передбачених статтею 6 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї".

Отже, саме до повноважень дільничного інспектора міліція відноситься право виносити офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки, проводити профілактичну роботу та вживати інші заходи передбачені ст.6 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї». До повноважень помічника дільничного інспектора міліції такі повноваження не входять.

За таких обставин, ОСОБА_1, працюючи на посаді помічника дільничного інспектора, не міг вживати заходи (у т.ч. виносити офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки, проводити профілактичну роботу), які не входили до його повноважень, а тому за невжиття таких заходів, він не міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні суду пояснив, що ОСОБА_1, на момент скоєння ОСОБА_3 злочину, виконував обов'язки дільничного інспектора міліції, що зокрема підтверджується наявною у справі копією протоколу про адміністративне правопорушення №0254853 від 21.01.2013 р.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р., №114 питання про покладання на особу виконання певних обов'язків, вирішується наказом. У матеріалах справи такий наказ відсутній і представник відповідача-1 його суду для ознайомлення не надав.

Крім цього, дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення №0254853 від 21.01.2013 р. зазначено, що його склав виконуючий обов'язки дільничного інспектора міліції ОСОБА_1 Однак, це було 21.01.2013 р., а ОСОБА_3 скоїв злочин 20.08.2013 р., тобто пройшло 7 місяців

Відповідно до пп.«б» п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р., №114 безперервний строк тимчасового виконання обов'язків за вакантною посадою не повинен перевищувати двох місяців, а за невакантною - чотирьох місяців.

Отже, аналізуючи зазначене, слід прийти до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення №0254853 від 21.01.2013 р., який складений ОСОБА_1 не може підтверджувати факт виконання останнім обов'язки дільничного інспектора міліції, оскільки максимальний строк тимчасового виконання обов'язків може складати 4 місяців, у даному разі, згідно позиції відповідача-1, строк перебування ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки дільничного інспектора міліції складає не менше 7 місяців, що суперечить пп.«б» п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р., №114.

Крім цього, суд зазначає, що РВ УМВС були розроблені функціональні обов'язки помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с.12-14). По своїй природі походження ці обов'язки розроблені на реалізацію вимог п.7.7 Положення, а тому не можуть йому суперечити. Дослідженням змісту цих функціональних обов'язків встановлено, що ними ОСОБА_1 не наділений повноваженнями виносити офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки, проводити профілактичну роботу.

При цьому, суд зазначає, що із зазначеними функціональними обов'язками ОСОБА_1 не був ознайомлений під підпис. Представник відповідача-1 не надав суду доказів ознайомлення ОСОБА_1 з його функціональними обов'язками.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 вимоги Інструкції не порушив.

Щодо порушення ОСОБА_1 положень п.2.1. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, в частині належного реагування на повідомлення громадян та не реєстрацію його в журналі єдиного обліку.

Так, відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, або самостійне виявлення слідчим або іншою службовою особою органу внутрішніх справ з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із п.2.4 цієї ж Інструкції за межами місцезнаходження органу внутрішніх справ слідчий або інша службова особа органу внутрішніх справ на території України незалежно від посади, яку він обіймає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів для попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 повідомляла ОСОБА_1 засобами телефонного зв'язку, щодо погроз її життю від ОСОБА_3

Відповідно до вимог Положення служба дільничних інспекторів здійснює свою діяльність в межах відповідної адміністративної зони. ОСОБА_3 проживав поза межами адміністративної зони, де свою діяльність здійснював ОСОБА_1, а тому останній не мав можливість особисто здійснювати діяльність щодо запобігання насилля з боку ОСОБА_3

Однак, враховуючи п.п.2.1,2.4 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, ОСОБА_1 був зобов'язаний повідомити про зазначенні обставини керівництво РВ УМВС, яке мали вжити відповідні заходи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно йому на мобільний телефон дзвонила ОСОБА_4 і він порекомендував їй подзвонити на лінію «102» і сам особисто доповів про це черговому по РВ УМВС. Дані дії ОСОБА_1 є порушення вимог Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050.

Але ці дії не перебувають безпосередньо у причинному зв'язку із наслідками, у вигляді скоєння ОСОБА_3 злочину, а отже вони не можуть бути підставою для його звільнення із органів внутрішніх справ.

На момент звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 неодноразово заохочувався керівництвом УМВС, голови сільради, які знаходились в межах адміністративної зони, де свою діяльність здійснював позивач його позитивно характеризували. Саме ОСОБА_1 вживав заходи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, при цьому він не був особою, яка виносить правозастосовчи акти. Висновком службового розслідування не встановлено причинного зв'язку між бездіяльністю ОСОБА_1 та наслідками у вигляді скоєння ОСОБА_3 злочину.

Зазначене мало бути враховано УМВС при прийнятті оскаржуваних наказів, УМВС зобов'язано було провести об'єктивну перевірку по фактам викладених у газеті "Молодий буковинець" ІНФОРМАЦІЯ_2, а не призначати винну у цьому особу. При цьому суд зазначає, що висновки службового розслідування складались після спливу двох місяців, з моменту скоєння ОСОБА_3 злочину, а не одразу після його вчинення.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позивачем надано належні докази, що підтверджують обґрунтованість його позовних вимог, тоді як відповідачем не надано суду достатньо доказів, що підтверджують обґрунтованість оскаржуваних наказів.

При прийнятті рішення у справі суд виходить із того, що відповідно до обов'язків та локальних актів РВ УМВС на ОСОБА_1 не було покладено обов'язку виносити офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки, проводити профілактичну роботу, в цьому його вина відсутня. Також, УМВС при прийнятті оскаржуваних наказів не врахувала наявність чи відсутність причинного зв'язку між бездіяльністю ОСОБА_1 та наслідками у вигляді скоєння злочину ОСОБА_3

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області та Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказів №1568 від 15.11.2013 р. в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, №353 о/с від 12.12.2013 р. "По особовому складу" в частині звільнення його з органів внутрішніх справ та поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області - підлягає задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі - задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області №1368 від 15.11.2013 р. "Про покарання працівників Путильського РВ УМВС України в Чернівецькій області" в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Визнати незаконним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області №353 о/с від 12.12.2013 р. "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 07 квітня 2015 р.