Справа № 826/2859/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 квітня 2015 року № 826/2859/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.10.2014 р. №
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Державної податкової служби № від 28.10.2014 про зобов'язання сплатити штраф в сумі 450 грн. 23 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у відповідача були відсутні будь-які правові і законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № є протиправним.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва 31.03.2015р. надійшли заперечення на позовну заяву від представника відповідача. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що Актом перевірки від 28.10.2014 р. №2937/НОМЕР_1 були встановленні порушення податкового кодексу, а саме, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2251,16грн., визначену в декларації про майновий стан і доходи (вх.№ від 10.02.2014), термін сплати - 19.02.2014, фактично сплачено - 29.07.2014 року, що в свою чергу було підставою у прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення. Відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до законодавства.

Враховуючи, що в судове засідання 19.03.2015 р. не з'явився представник відповідача, суд, у відповідності до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 10.02.2014 р. було подано до ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи (вх.№) за 2013 р., в якій визначено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2251,16 гривень.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати платежів до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт 28.10.2014 №2937/НОМЕР_1. (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено наступні порушення: п.57.1 ст.57. пп. «е» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2251,16грн.. визначену в декларації про майновий стан і доходи (вх.№ від 10.02.2014), термін сплати - 19.02.2014, фактично сплачено - 29.07.2014 року.

Податковим органом на підставі Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.10.2014 №, яким визначено суму штрафу в розмірі 450,23грн. (20%* 2251,16грн.).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомлення-рішенням від 28.10.2014 № позивачем подано скаргу до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у м. Києві 15.01.2015 р. прийнято рішення №77/Я/26-15-10-08, яким податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарга скаржника без задоволення.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, як платник податків на загальний системі оподаткування з 09.04.2009 року, а з 31.07.2014 року стан 12 - припинено, але не знято з обліку.

У відповідності п. 177.11 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Так, пунктом 57.1 статті 57 ПК України, передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 10.02.2014 р. було подано до ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи (вх.№) за 2013 р.

З податкової декларації за 2013 рік вбачається, що в розділі 3 «Доходи, отримані фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності» не зазначені відомості про отримання доходу, а міститься «-».

Позивач зазначає, що протягом 2013 року не займався підприємницькою діяльністю, а тому не має жодних зобов'язань щодо сплати податків від такої підприємницької діяльності.

Пунктом 177.6 статті 177 ПК України передбачено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Згідно з пункту 177.8 статті 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 177.6 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці в податковій декларації поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначати інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Згідно з підпункту «є» пункту 176.1 статті 176 ПК України, платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами одночасно двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. Інші оподатковувані доходи, що були нараховані (виплачені, надані) платникам податку, ніж зазначені в абзаці першому цього підпункту, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу, що декларується згідно з цим підпунктом. Перерахунок податку із задекларованої річної загальної суми оподатковуваних доходів здійснюється в окремому додатку до податкової декларації у такому порядку: задекларована річна загальна сума оподатковуваних доходів зменшується на фактично нараховані (утримані) протягом звітного року податковими агентами суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду та на суму наданої платнику податку податкової соціальної пільги (за її наявності); із зменшеної загальної суми оподатковуваних доходів 120 розмірів мінімальної заробітної плати оподатковуються за ставкою у розмірі 15 відсотків; решта суми, що перевищує 120 розмірів мінімальної заробітної плати, оподатковується за ставкою у розмірі 20 відсотків. Нарахований податок із зменшеної загальної суми оподатковуваних доходів зменшується на суму податку, фактично нарахованого (утриманого) податковими агентами протягом податкового (звітного) року на доходи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, які задекларовані платником податку. Позитивна різниця податку підлягає сплаті платником податку до відповідного бюджету в порядку, встановленому цим Кодексом. Від'ємна різниця податку підлягає поверненню платнику податку в порядку, встановленому цим Кодексом;

В матеріалах справи міститься Довідка про доходи №Р-0000013 від 05.02.2014 р., з якої вбачається, що позивач працював за основним місцем роботи в Представництві «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед» на посаді начальника юридичного відділу та в 2013 році йому було нараховану заробітну плату в розмірі 651 789,66 грн.

Також, в матеріалах справи міститься Довідка про доходи №36/0214 від 03.02.2014 р., з якої вбачається, що позивач протягом 2013 року працював за сумісництвом в ТОВ «Смарт Енерджі» на посаді керівника юридичного департаменту та йому було нараховано заробітну плату в розмірі 116 761,61 грн.

З податкової декларації за 2013 р. вбачається, що позивачем в рядку 01.01 «заробітна плата» в розділі II «Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу» відображено «сума нарахованого (виплаченого) доходу (грн.., коп)» - 768731,27 грн.; «утриманого (сплаченого) податковим агентом» - 123526,39грн. та «суму податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно» - 2251,15 грн.

З аналізу довідок про доходи: №Р-0000013 від 05.02.2014 р., №36/0214 від 03.02.2014 р. та податкової декларації за 2013 рік вбачається, що позивачем, як фізичною особою було отримано саме заробітну плату від двох податкових агентів та з урахуванням положень пп. є) п. 176.1 ст. 176 ПК України, позивачем в розділі II «Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу» відображено самостійно «суму податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно» 2251,15 грн.

Суд звертає увагу, що пункт 177.6 статті 177 ПК України прямо вказує на те, що "іншими" є доходи, інші, ніж від провадження підприємницької діяльності у межах обраних видів такої діяльності, а відтак дохід, отриманий фізичною особою-підприємцем від будь-якої діяльності поза межами обраних ним видів підприємницької діяльності, слід вважати "іншим доходом" та слід оподатковувати за загальними правилами, встановленими для платників податку - фізичних осіб.

У відповідності до пункту 179.7 статті 179 ПК України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку повинна застосовуватися норма п. 179.7 ст.179 ПК України, оскільки, як вже було встановлено судом, позивач протягом звітного періоду не займався підприємницькою діяльністю, а як дохід отримав виключно заробітну плату від двох підприємств.

З аналізу матеріалів справи та норм законів суд приходить до висновку, що оскільки оподатковуваний дохід Позивача за 2013 рік жодним чином не пов'язаний із підприємницькою діяльністю, граничною датою сплати задекларованої самостійно суми податку в розмірі 2251,15 грн. є саме 31 липня 2014 року (тобто до 01 серпня).

В матеріалах справи наявна квитанція № 1380 від 29.07.2014, з якої вбачається, що позивачем було сплачено податок на доходи ФО за 2013 рік в розмірі 2251,16 грн., яка була позивачем задекларована в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податковою інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Державної податкової служби № від 28.10.2014 про зобов'язання сплатити штраф в сумі 450 грн. 23 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податковою інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Державної податкової служби № від 28.10.2014 про зобов'язання сплатити штраф в сумі 450 грн. 23 коп.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук