Справа № 813/8702/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Справа № 813/8702/14 Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Павлишин Ю.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Середяка Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у коригуванні у відповідних інформаційних базах, а саме в Автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ФОП ОСОБА_3 за лютий 2014 року, а саме: зменшення податкового кредиту по розрахунках з ТзОВ «Праймвей трейдінг» в лютому на суму 51741,08 грн. та податкових зобов'язань з ТзОВ «Агроконцерн» в лютому 2014 року на суму 57334,40 грн.;

- зобов'язати відповідача вчинити дії, а саме: відновити у відповідних інформаційних базах, а саме в Автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ФОП ОСОБА_3 за лютий 2014 року, а саме: податкового кредиту по розрахунках з ТзОВ «Праймвей трейдінг» в лютому на суму 51741,08 грн. та податкових зобов'язаннях з ТзОВ «Агроконцерн» в лютому 2014 року на суму 57334,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем проведено перевірку позивача з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. За результатами перевірки відповідачем внесено зміни до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів. Зазначає, що формування в акті перевірки висновків про неможливість фактичного здійснення позивачем господарських операцій та нереальності настання правових наслідків за укладеними правочинами, а також коригування показників податкової звітності ФОП ОСОБА_3 за наслідками перевірки є протиправними та такими, що порушують його права. За результатами перевірки податкове повідомлення-рішення не виносилося, а отже, в податкового органу не було підстав для внесення змін в Автоматизовану систему співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ФОП ОСОБА_3

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що внесення або зміна інформації у базах ІС "Податковий блок" та АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України " не створює для платника податків будь-яких юридичних наслідків, не змінює його права та обов'язки, оскільки внесення такої інформації не призводить до коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту платника податків.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд задоволити його, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях. Додатково зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки базуються на отриманому від ДПІ у Личаківському районі ГУ Міндоходів у Львівській області акті від 23.05.2014р. №190/22-04/38821765 "Про неможливість проведення зустрічної звірки «ТзОВ «Праймвей трейдінг» з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. Згідно з вказаним актом правочини, укладені ТзОВ «Праймвей трейдінг» з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. Вказав, що в акті про неможливість проведення зустрічної звірки відсутня інформація про реальність господарських операцій та чинність укладених правочинів «ТзОВ «Праймвей трейдінг», щодо якого виявилося неможливим провести зустрічну звірку.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Додатково пояснив, що відображення в АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" розбіжностей в задекларованих платниками податків показників не зумовлює зміни в обліковій картці платника податків щодо узгоджених сум податкового кредиту та податкових зобов'язань. Внесення відповідних даних перевірки є виключно службовою діяльністю податкового органу, така інформація має інформаційний та статистичний характер, призначена для внутрішнього використання органами державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Позивач - ФОП ОСОБА_3 відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.09.2009р. зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Червоноградської міської ради Львівської області, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1. Основний вид економічної діяльності за КВЕД 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Взятий на облік ДПІ у м.Червонограді з 04.09.2009р. за №21239 та зареєстрований платником податку на додану вартість з 03.06.2011р.

На підставі направлення від 07.08.2014р. №325/17-2 та наказу від 07.08.2014р. №447, виданих відповідачем, згідно з пп. 78.1.1. п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р.

За результатами вказаної перевірки складено акт №849/17-2/НОМЕР_1 від 18.08.2014р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3» з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198, п.198.2, 198.3 та п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит по розрахунках з ТзОВ «Праймвей трейдінг» в лютому на суму 51741,08 грн.;

-п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.п.185.1 ст.185, п.п.186.1, п.п.186.2 ст.186, п.п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податкові зобов'язання з ТзОВ «Агроконцерн» в лютому 2014 року на суму 57334,40 грн.

Не погодившись із висновками Акта перевірки позивач подав до податкового органу заперечення №б/н від 22.08.2014р. За результатами розгляду заперечення на Акт перевірки ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області надало відповідь від 03.09.2014р. №5295/10/17-022, згідно з якою заперечення залишені без задоволення, а висновки акта без змін.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогами про визнання їх протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо господарських взаємовідносин між позивачем та ТзОВ «Праймвей Трейдінг» суд встановив наступне.

Між ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Праймвей Трейдінг» укладено договір поставки від 16.09.2013р., згідно з яким Постачальник (ТзОВ Праймвей Трейдінг») зобов'язується передати у власність Покупця (ФОП ОСОБА_3.), а Покупець в порядку і на умовах, визначених вказаним договором, зобов'язується прийняти та оплатити вугілля (товар).

На підтвердження виконання умов договору від 16.09.2013р. між ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Праймвей Трейдінг», позивач надав такі письмові докази:

- податкову накладну №49 від 04.02.2014р.; податкову накладну №50 від 05.02.2014р.; податкову накладну №61 від 06.02.2014р.; податкову накладну №62 від 08.02.2014р.; податкову накладну №73 від 10.02.2014р.; податкову накладну №80 від 11.02.2014р.; податкову накладну №789 від 12.02.2014р.; податкову накладну №794 від 13.02.2014р.; податкову накладну №801 від 14.02.2014р.; податкову накладну №815 від 17.02.2014р.; податкову накладну №829 від 18.02.2014р.;

- платіжне доручення №21 від 21.02.2014р. на загальну суму 57912,70грн. в т.ч. ПДВ - 9652,11грн., платіжне доручення №20 від 21.02.2014р. на загальну суму 82569,65грн. в т.ч. ПДВ - 13761,61грн., платіжне доручення №19 від 21.02.2014р. на загальну суму 84789,66грн. в т.ч. ПДВ - 14131,61грн., платіжне доручення №18 від 21.02.2014р. на загальну суму 85174,47грн. в т.ч. ПДВ - 14195,75грн., платіжне доручення №23 від 28.02.2014р. на загальну суму 500,00грн. в т.ч. ПДВ - 83,33грн.;

- рахунок-фактуру №815 від 17.02.2014р., рахунок-фактуру №829 від 18.02.2014р., рахунок-фактуру №789 від 12.02.2014р., рахунок-фактуру №794 від 13.02.2014р., рахунок-фактуру №801 від 14.02.2014р., рахунок-фактуру №62 від 08.02.2014р., рахунок-фактуру №73 від 10.02.2014р., рахунок-фактуру №80 від 11.02.2014р., рахунок-фактуру №49 від 04.02.2014р., рахунок-фактуру №50 від 05.02.2014р., рахунок-фактуру №61 від 06.02.2014р.;

- акт звірки заборгованості станом на 01.03.2014р.;

- акт прийому-передачі товару за договором поставки від 16.09.2013р.

На підтвердження подальшої реалізації товару контрагенту ТзОВ «Агроконцерн» позивач надав такі письмові докази.

- договір продажу вугілля №13 від 25.04.2012р., укладеному між ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Агроконцерн», відповідно до умов якого продавець (ФОП ОСОБА_3.) зобов'язується відвантажити покупцю (ТзОВ «Агроконцерн») вугілля, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його.

- податкову накладну №1 від 04.02.2014р.; податкову накладну №2 від 05.02.2014р.; податкову накладну №3 від 06.02.2014р.; податкову накладну №4 від 08.02.2014р.; податкову накладну №5 від 10.02.2014р.; податкову накладну №6 від 11.02.2014р.; податкову накладну №7 від 12.02.2014р.; податкову накладну №8 від 13.02.2014р.; податкову накладну №9 від 14.02.2014р.; податкову накладну №10 від 17.02.2014р.; податкову накладну №11 від 18.02.2014р.;

- видаткову накладну №23 від 18.02.2014р. на загальну суму 25543,00грн. в т.ч. ПДВ - 5108,60грн., видаткову накладну №22 від 17.02.2014р. на загальну суму 27934,67грн. в т.ч. ПДВ - 5586,93грн., видаткову накладну №23 від 18.02.2014р. на загальну суму 25543,00грн. в т.ч. ПДВ - 5108,60грн., видаткову накладну №21 від 14.02.2014р. на загальну суму 24285,67грн. в т.ч. ПДВ - 4857,13грн., видаткову накладну №20 від 13.02.2014р. на загальну суму 26445,00грн. в т.ч. ПДВ - 5289,00грн., видаткову накладну №19 від 12.02.2014р. на загальну суму 25515,67грн. в т.ч. ПДВ - 5103,13грн., видаткову накладну №18 від 11.02.2014р. на загальну суму 25447,33грн. в т.ч. ПДВ - 5089,47грн., видаткову накладну №17 від 10.02.2014р. на загальну суму 26417,67грн. в т.ч. ПДВ - 5283,53грн., видаткову накладну №16 від 08.02.2014р. на загальну суму 26431,33грн. в т.ч. ПДВ - 5286,27грн., видаткову накладну №15 від 06.02.2014р. на загальну суму 26035,00грн. в т.ч. ПДВ - 5207,00грн., видаткову накладну №14 від 05.02.2014р. на загальну суму 26554,33грн. в т.ч. ПДВ - 5310,87грн., видаткову накладну №13 від 04.02.2014р. на загальну суму 26062,33грн. в т.ч. ПДВ - 5212,47грн.;

- рахунок-фактуру №23 від 18.02.2014р., рахунок-фактуру №22 від 17.02.2014р., рахунок-фактуру №21 від 14.02.2014р., рахунок-фактуру №20 від 13.02.2014р., рахунок-фактуру №19 від 12.02.2014р., рахунок-фактуру №18 від 11.02.2014р., рахунок-фактуру №17 від 10.02.2014р., рахунок-фактуру №16 від 08.02.2014р., рахунок-фактуру №15 від 06.02.2014р., рахунок-фактуру №14 від 05.02.2014р., рахунок-фактуру №13 від 04.02.2014р.

Для підтвердження обставин щодо транспортування зазначеного вугілля позивачем надано суду товарно-транспортні накладні: №23 від 18.02.2014р., №22 від 17.02.2014р., №21 від 14.02.2014р., №20 від 13.02.2014р., №19 від 12.02.2014р., №18 від 11.02.2014р., №17 від 10.02.2014р., №16 від 08.02.2014р., №15 від06.02.2014р., №14 від 05.02.2014р., №13 від 04.02.2014р. та подорожні листи.

Проте, суд не вважає ці докази належними і достатніми для спростування висновків відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.4,16,10 Додатків від 16.09.2013р. до Договору поставки (Т.1 а.с.94-96) між ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Праймвей Трейдінг» від 16.09.2013р. передача товару відбувається на умовах, визначених розділом 3 вказаного Договору за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, відповідно до листа голови Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08.10.2014р. №268, отриманого на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 08.10.2014р. вих.№2145/07-04 щодо надання інформації про факт складування вугілля за адресою: АДРЕСА_1, приміщення та земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться у власності державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине». Факт складування вугілля за вказаною адресою не встановлений.

Як вбачається з відповіді директора державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» від 07.10.2014р. №77, отриманої на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 06.10.2014р. №2140/07-04, з ФОП ОСОБА_3 договорів оренди та використання земельних ділянок та приміщень, які заходяться за адресою: АДРЕСА_1 не укладалися. Крім цього, договорів на зберігання вугілля за вказаною адресою за період 2012-2014 р.р. з жодним суб'єктом господарювання не укладалось.

Згідно з відповіддю регіонального відділення Фонду Державного майна України у Львівській області від 22.10.2014р. №19-03-07086, отриманої на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 10.10.2014р. №091/17-030, вказаним відділенням не погоджувалися договори оренди (розрахунки орендної плати) за договорами оренди, укладених між державним підприємством «Дослідне господарство «Оброшине» та ТзОВ «Праймвей Трейдінг». Інформація щодо укладення зазначених договорів оренди в регіональному відділенні відсутня.

Судом також враховується рапорт старшого оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області ОСОБА_4 від 09.10.2014р., в якому встановлено, що останній спільно з головою Годовицько-Басівської сільської ради ОСОБА_5 09.10.2014р. здійснив виїзд за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою знаходяться нежитлові будівлі сільськогосподарського призначення, які належать державному підприємству «Дослідне господарство «Оброшине». Ознак здійснення господарської діяльності ТзОВ «Праймвей Трейдінг» не встановлено, місця зберігання вугілля не виявлено.

Крім того, старшим оперуповноваженим ВОСА ПДВ ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області ОСОБА_6 від 10.10.2014р. на виконання службової записки ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області №219/17-034 від 26.09.2014р. здійснено виїзд за адресою проживання водія ТзОВ «Євро-комерс» ОСОБА_7 (АДРЕСА_2) з метою опитування його щодо перевезення вугілля, придбаного ФОП ОСОБА_3 в ТзОВ «Праймвей Трейдінг» у період з 01.07.2013р. по 30.11.2013р. Під час усного опитування ОСОБА_7 повідомив, що перевозив вугілля, приблизно в кількості 24т за рейс. Однак, деталізовано пояснити де знаходиться майданчик з якого вивозилося вугілля, яким чином вугілля навантажувалося та зважувалося, яку кількість рейсів він здійснив та яка загальна кількість перевезеного вугілля не зміг. Від надання письмових пояснень ОСОБА_7 відмовився.

Крім цього, суд бере до уваги також те, що видаткові накладні та товарно - транспортні накладні складені з порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, а саме: в цих документах не зазначено посади та прізвища особи, яка отримувала товар (наявні лише підписи невідомої особи, без зазначення посади, прізвища, ім'я та по - батькові).

Відповідно до п.2.2. Договору від 25.04.20912р. №13 вугілля вважається відвантаженим продавцем і прийнятим покупцем після отримання покупцем копій посвідчень про якість, рахунків - фактур, видаткових накладних, інших документів та підписання сторонами акта приймання - передачі вугілля. Проте, позивач ні під час проведення перевірки, ні в судовому засіданні не подав посвідчень про якість вугілля.

Також суд звертає увагу на те, що згідно з п.3.3. вказаного договору ціна відвантаженого вугілля з врахуванням якості золи та вологи наводиться в додатку №1 до договору. Пунктом 3.4. договору передбачено, що у випадку, коли фактична зольність та/або масова частка вологи не відповідають вказаним нормам до договірної ціни застосовується знижка.

Враховуючи те, що предметом купівлі - продажу за договором виступало вугілля, то для підтвердження його фактичної поставки, а також для визначення ціни на таке вугілля, необхідні документи - лабораторні показники та/або посвідчення якості від виробника.

Суд погоджується з висновками відповідача щодо неможливості визначити який саме товар поставлявся, оскільки у видаткових накладних, податкових накладних, рахунках - фактурах найменування товару вказане як «вугілля» без конкретизації його номенклатури, а самим договором передбачено продаж кількох сортів вугілля «Г», «Ж», «ДГ».

З аналізу податкових накладних випливає, що у графі «вид цивільно - правового договору» зазначається договір продажу вугілля від 25.04.2012р. №13, а у виписках з банківського рахунку позивача зазначено, що перерахування коштів здійснювалось по розрахунках за договором від 25.04.2013р. №13.

Пояснень та доказів з приводу цих фактичних обставин, які б спростовували висновки відповідача, представником позивача в судовому засіданні не надано.

Суд до спірних правовідносин в межах цих встановлених обставин застосовує наступні правові норми.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, виходячи з положень пп. 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 Кодексу витрати операційної діяльності включають, в тому числі, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 вищезгаданої статті передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неможливість реального виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТзОВ «Праймвей Трейдінг» з урахуванням обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання робіт, відсутність у контрагентів необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської операції в силу відсутності технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, тощо, а також відсутність інших доказів реального виконання господарської операції. При цьому, виключно обставини щодо розрахунку за товар не можуть братися судом як доказ реального виконання господарської операції.

Доводи щодо подальшої реалізації отриманого товару на користь ТзОВ «Агроконцерн» не беруться судом до уваги, оскільки позивачем не доведено отримання такого товару від ТзОВ «Праймвей Трейдінг».

В свою чергу, встановлені судом обставини дають підстави вважати, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки є правомірними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у коригуванні у відповідних інформаційних базах, а саме в Автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ та зобов'язання відповідача відновити в Автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Наказом Державної податкової адміністрації України "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" від 18 квітня 2008 року №266 затверджено Методичні рекомендації щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів (далі - Методичні рекомендації).

Зі змісту пункту 1.1 Методичних рекомендацій вбачається, що вони запроваджуються в органах державної податкової служби (далі - орган ДПС) з метою удосконалення адміністрування податку на додану вартість, руйнування схем мінімізації податкових зобов'язань, ліквідації віртуального податкового кредиту з податку на додану вартість, повноти декларування податкових зобов'язань та забезпечення своєчасності відшкодування податку на додану вартість в умовах запровадження системи подвійного контролю перевірки податкової звітності з податку на додану вартість та подання платниками податку на додану вартість розшифровок податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів.

Відповідно до п.п.1.3.3 п.1.3 Методичних рекомендацій для реалізації Методичних рекомендацій створені такі програмні продукти: система формування та подання до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності в електронному вигляді щодо ведення обліку розшифрування податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів; система приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності щодо проведення автоматизованого контролю податкової декларації з податку на додану вартість на районному рівні; система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Згідно п.2.14 Методичних рекомендацій інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Зі змісту п.2.15 Методичних рекомендацій вбачається, що результатом автоматизованого співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість є розподіл платників ПДВ за наявності операцій з контрагентами у поданій ними податковій звітності за такими категоріями: нульова, перша та друга категорії. Результати автоматизованого співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість та проведений за ними розподіл платників ПДВ за категоріями враховуються при визначенні категорії уваги суб'єкта господарювання.

Як встановлено судом та визнається сторонами за наслідками перевірки відповідач здійснив коригування показників податкової звітності позивача в Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а саме: зменшив податковий кредит по розрахунках з ТзОВ «Праймвей трейдінг» в лютому на суму 51741,08 грн. та податкові зобов'язання з ТзОВ «Агроконцерн» в лютому 2014 року на суму 57334,40 грн.

Відповідно до листа ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області "Про надання відповіді" від 17.10.2014р. №7377/10/17-1019 встановлено, що за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань правильності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. податкові повідомлення-рішення не приймались.

Аналіз наведених норм законодавства та обставин у справі дає підстави стверджувати, що висновки, викладені в акті перевірки є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для позивача і, відповідно, такий акт не порушує його прав. При цьому, включення відповідачем до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності позивача. Таким чином, "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України " є інформаційною базою обробки та використання податкової інформації, а результати її опрацювання використовуються в своїй діяльності органами державної податкової служби.

Висновки суду в цій справі узгоджуються з постановою Верховного суду України від 09.12.2014р.

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено протиправності дій відповідача в частині коригування у відповідних інформаційній базі - Автоматизована система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ щодо ФОП ОСОБА_3 за лютий 2014 року, а саме: зменшення податкового кредиту по розрахунках з ТзОВ «Праймвей трейдінг» в лютому на суму 51741,08 грн. та податкових зобов'язань з ТзОВ «Агроконцерн» в лютому 2014 року на суму 57334,40 грн.. З огляду на це, немає правових підстав для виключення із вказаної бази, даних щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за вказаний період з позивача.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 07 квітня 2015 року.

Суддя А.Г. Гулик