Справа № 820/12764/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 березня 2015 р. № 820/12764/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Зінченко А.В.

при секретарі судового засідання - Алавердян Е.А.

за участю представників сторін:

позивача - Варнавської А.Ю.

відповідача - Стороженко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного прапору виробниче підприємство
до Державної фінансової інспекції в Харківській області
про визнання дій неправомірними та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківське держане авіаційне орденів Жовтневої Революції та Трудового Прапору виробниче підприємство (надалі - ХДАВП), звернувся до адміністративного суду з позовом Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якій після зміни позовних вимог просив суд скасувати п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 15, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Харківській області №05-25/2781 від 14.03.2014 року про усунення порушень законодавства з фінансових питань.

Позивач вважає, що зазначені пункти вимоги неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством діючого законодавства, а тому просить скасувати їх.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесена вимога повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законною та обґрунтованою, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

фахівцями ДФІ у Харківській області з 25.11.2013 по 30.01.2014, у відповідності до питань програми ревізії, було проведено планову виїзну ревізію фінансово - господарської діяльності Харківського державного авіаційного виробничого підприємства за період з 01.01.2011 року по 30.11.2013 року. За результатами перевірки складено Акт від 06.01.2014 року № 05-20/1, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувану вимогу.

Відповідно до п. 1 оскаржуваної вимоги позивача зобов'язано забезпечити відшкодування на розрахунковий рахунок підприємства недоотриманих доходів (нарахованих штрафних санкцій компанії Isotrex General Trading FZC) на загальну суму 45 732 800,00грн. або забезпечити відшкодування винними особами в порядку та розмірах, визначених ст. 130-136 Кодексу законів про працю України матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не вжиття заходів щодо стягнення штрафних санкцій з компанії Isotrex General Trading FZC.

Згідно Акту ревізії від 06.01.2014 року № 05-20/1 фахівцями відповідача встановлено факт невжиття позивачем заходів щодо стягнення штрафних санкцій з Isotrex General Trading FZC термін позовної давності яких минув, що призвело до недоотримання позивачем доходів у вигляді штрафних санкцій, чим порушено вимоги ч. 1 ст.225 Господарського кодексу України в частині того, що позивачем втрачено раніше очікуваний прибуток ( вигоду) у розмірі 45 732 800,00 грн., на яку позивач мав право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною та п. 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 15 червня 2004 року між позивачем - ХДАВП (Принципал) і Isotrex Gentral Trading FZC (Агент) було укладено Агентську угоду № 145/06. Відповідно до вказаної угоди позивач надає Агенту право на діяльність в інтересах позивача на території Об'єднаних Арабських Еміратів в сфері маркетингу та продажу продукції позивача. У п. 5 Додаткової угоди № 3 від 20.12.2005р до Агентської угоди № 145/6 зазначено, що у разі, якщо покупець до 31 березня 2006року не сплатить принципалу 50% від суми Контракту, то принципал нараховує агенту штрафні санкції в розмірі 8% від суми контракту, що складає 9 056 000, 00 доларів США. Зазначені штрафні санкції повинні бути сплачені агентом протягом 24 місяців, починаючи з 1 квітня 2006р. Враховуючи ті обставини, що агентом не були виконані умови додаткової угоди на підставі п. 5 додаткової угоди позивачем були нараховані штрафні санкції.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в бухгалтерському обліку мають застосовуватися методи оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат по завищенню оцінки активів і доходів, а записи у регістрах бухгалтерського обліку мають здійснюватись за прийнятими до обліку первинними документами. В свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У п. 1 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України N 290 від 29 листопада 1999 р., визначено методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності. Згідно п.21. цього Положення (стандарту) бухгалтерського обліку дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. Тобто зазначена Додаткова угода № 3 від 20.12.2005р є господарською операцією, яка зумовлює зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а саме є первинним бухгалтерським документом, на підставі якого відображаються доходи в бухгалтерському обліку у відповідності до вимог до п. 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку в сумі справедливої вартості активів, що підлягають отриманню. Разом з цим, згідно ж Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18) «Дохід»: дохід - це валове надходження економічних вигод протягом певного періоду, що виникає в ході звичайної діяльності підприємства, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, а не в результаті внесків учасників капіталу. Не визнаються доходами: суми податків і обов'язкових платежів, які підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів; суми надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітенту, принципала тощо.

Положеннями ст. 225 Господарського кодексу України встановлено склад та розмір відшкодування збитків, зокрема, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною. Неодержаний прибуток (втрачена вигода) - це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання певних грошових сум чи інших цінностей, якщо інший учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 зазначеної статті встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зміст зобов'язання складають права та обов'язки його суб'єктів. Суб'єктивне право, що належить управомоченій стороні (кредитору) у зобов'язанні є правом вимоги.

Проаналізувавши вказані правові норми суд приходить до висновку, що нарахування неустойки є правом кредитора, а не його обов'язком.

В ході судового розгляду достовірно встановлено та підтверджується наявними доказами, що позивачем протягом 2012-2013 року сплачено грошові кошти ФОП ОСОБА_5 в загальній сумі 568 198,80 за виконання капітального ремонту перепльотів ліхтарів в корпусі №1 цеха 13 ХДАВП. Підтвердженням виконаних робіт є акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що твердження відповідача щодо порушення позивачем вимог п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 "Доходи", затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.1999 № 290 є необґрунтованими та безпідставними. Вказані обставини підтверджуються Висновком № 769 комплексної cудової - економічної та будівельно-технічної експертизи, проведеної Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 25.12.2014, яким встановлено, що порушення, викладене у пункті 2 Вимоги про усунення порушень законодавства з фінансових питань від 14.03.2014 № 05-25/2781, документально не підтверджується.

За таких обставин, п.2 оскаржуваної вимоги підлягає скасуванню.

Пунктом 3 оскаржуваної вимоги позивача зобов'язано забезпечити відшкодування винними особами в порядку та розмірі визначених ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не своєчасного стягнення дебіторської заборгованості в сумі 39 504 954,73 грн.

З Акту ревізії вбачається, що позивачем не вжито заходів щодо своєчасного стягнення дебіторської заборгованості і, як наслідок, сплив строку її стягнення, що призвело до втрати активів (збитків) підприємства станом на 31.12.2011 у розмірі 39 504 954,73 грн. чим порушено вимоги ч.1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 5 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в частині несвоєчасності відображення господарських операцій в облікових регістрах, п. 16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги фінансової звітності» від 31.03.1999 № 87, в частині внесення неправдивих даних до фінансової звітності та п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість» від 08.10.1999 № 237 в частині того, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова звітність складається на основі даних бухгалтерського обліку підприємства.

В свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Зокрема рішенням господарського суду Київської області від 27.05.2010 за позовом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до ТОВ «Інтерамі ЛТД» стягнуто на користь ХДАВП заборгованості в сумі 39 504 954,73р. При цьому, зазначена заборгованість знаходилась на примусовому виконанні в державній виконавчій службі. З наданих пояснень позивача та згідно даних оборотної відомості по балансовому рахунку ХДАВП № 37710 «Розрахунки з іншими дебіторами» з 01.01.2011 по 10.10.2014 на рахунку № 37710 «Розрахунки з іншими дебіторами» по контрагенту ТОВ "ІнтерАМІ" ЛТД відображено дебіторську заборгованість (дата виникнення 30.11.2007) зазначеного контрагента в сумі 39 504 954,73 грн.

У п. 7 «Облік дебіторської і кредиторської заборгованості» Наказу по ХДАВП від 01.04.2011 № 218 "Про організацію бухгалтерського, податкового обліку і облікову політику на підприємстві на 2011 рік" передбачено, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує вірогідність отримання підприємством майбутніх економічних вигод і може бути достовірно визначена її сума (п.5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість»). Для визначення чистої реалізаційної вартості дебіторської заборгованості на кожну дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів. Величина резерву сумнівних боргів визначається по методу «питомої ваги». У податковому обліку витрати на створення резерву сумнівної заборгованості визнавати витратами в цілях оподаткування в сумі безнадійної дебіторської заборгованості з урахуванням підпункту 14.1.11 п 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Пунктом 14.1.11. п 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI визначено поняття безнадійної заборгованості, а саме: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; …».

Положенням (Стандарту) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237 встановлено, що безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності. Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума. Відповідно до Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 під витратами визнаються витрати певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені."

Пунктом 7 «Облік дебіторської і кредиторської заборгованості» Наказу по підприємству від 01.04.2011 № 218 "Про організацію бухгалтерського, податкового обліку і облікову політику на підприємстві на 2011 рік" передбачено документи, що визначають первинну вартість дебіторської заборгованості, а саме: первинні бухгалтерські документи на відвантаження продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг є накладна на відпустку матеріалів на сторону; акт виконаних робіт (наданих послуг), акт прийому-передачі;- інші первинні документи."

Згідно Меморіального ордеру № 233 за грудень 2011 року заборгованість по визначеним в таблиці № 1 та № 2 контрагентам в сумі 1 016 232,42 грн. перенесена на позабалансовий рахунок № 07101 «Списана дебіторська заборгованість».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що п. 4 вимоги є незаконним і тому підлягає скасуванню.

Основою організації оплати праці в Україні згідно з чинним законодавством (стаття 96 КЗпП України, стаття 6 Закону України «Про оплату праці») є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть установлювати додаткові, порівняно з законодавством, трудові та соціально-побутові пільги для працівників.

Також підприємства визначають перелік та розміри виплат працівникам самостійно з урахуванням законодавства, генеральної, галузевої (регіональної) угод, виходячи із специфіки своєї роботи та фінансових можливостей. Регулювання оплати праці на рівні підприємств здійснюється шляхом розроблення, затвердження і застосування внутрішніх (локальних) нормативних документів, зокрема, положень: про оплату праці; про преміювання за виконання виробничих завдань і функцій; про винагороду за підсумками роботи за рік тощо.

Пунктом 1.3 зазначеного положення встановлено, що преміювання робітників за основні результати праці проводиться в межах зароблених на ці цілі коштів підрозділом. Пунктом 1.4 встановлено, що робітники представляються до преміювання за підсумками роботи за поточний місяць. Відповідно до Розшифровки шифру 165 до виписки по рахунку 661 "Розрахунки за заробітною платою", за 2011 - 2013 роки на підприємстві виплачено зазначеної доплати в сумі 1150095,85 грн., в тому числі в 2011 році - 378950,75 грн., в 2012 році - 375934,00 грн., в 2013 році - 395211,10 грн.

В п. 9 спірної вимоги відповідач вказує на необхідність відшкодування матеріальної відповідальності з винних осіб в порядку статей 130-136 КЗпП України, при цьому не вказує спосіб усунення порушень, викладених в п. 9 вимоги № 05-25/2781 від 14 березня 2014 року, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" № 85/96-ВР та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Положеннями ст.18 Закону України "Про страхування" розмежовується поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності. У випадку, що розглядається, моментом укладення договору є момент набрання ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Як свідчать фактичні обставини, надані до матеріалів справи договори з вищевказаними контрагентами позивача за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду, в зв'язку з чим правовідносини підряду детально регулюються главою 61 ЦК України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Зобов'язання із оплати ціни виконаних робіт за договором підряду виникає на підставі сукупності правових підстав: договору, в тому числі узгодженого сторонами кошторису, дій відповідача по виконанню робіт та правочину з прийняття виконаних робіт - у відповідності із ч. 1 ст. 854 ЦК України.

Стаття 843 ЦК України передбачає, що у договорі підряду зазначається ціна роботи або способи її визначення. За положеннями ч.1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 844 ЦК України кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором, зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. Таким чином, погодження двома сторонами договору змін до кошторису є зміною умови договору підряду щодо ціни і правовою підставою для відповідної зміни зобов'язання замовника сплатити ціну виконаних робіт.

Згідно ч. 1 ст. 853 замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).За відсутності акту про прийняття робіт виконання може підтверджуватись іншими первинними документами, що мають доказову силу.

Отже, наявність договору на виконання робіт та акту прийому-передачі виконаних робіт, що за обсягом і ціною відповідають умовам договору, дозволяє встановити наявність правових підстав для виконання зобов'язання замовника із оплати ціни робіт у відповідності до умов договору.

Умови, викладені в зазначених вище договорах, були визначені та погоджені сторонами. Вказані договори містять умови про предмет, ціну та строк його дії (умови, що є обов'язковими згідно зі ст. 180 ГК України), та інші умови, жодна з яких не суперечить чинному законодавству. За вказаними договорами робота була прийнята актами приймання виконаних будівельних робіт.

При цьому, вищезазначені договори підряду не визнані недійсними чи розірваними, а тому вони повинні виконуватись сторонами у відповідності до їх положень. За таких обставин, виявлені відповідачем порушення бюджетної та цінової дисципліни не є підставою вважати ці кошти безпідставно перерахованими.

В той же час, висновком судово-економічної експертизи встановлено завищення вартості робіт на об'єктах позивача в сумі - 21178,77 грн., в тому числі по наступним підрядним організаціям: ПП ВПБ „Рембудмонтаж" - 19089,77 грн.; ТОВ „АБК „Мегабуд" - 2089,00 грн. з ПДВ. По підрядним організаціям ТОВ «Рембудмонтаж» та ТОВ „Пантеон ЛТД" завищення вартості не встановлене.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Статті 133, 134 КЗпП України передбачають випадки повної та неповної відповідальності.

Однак в оскаржуваній вимозі державна фінансова інспекція у Харківській області вказує на необхідність відшкодування матеріальної відповідальності з винних осіб в порядку статей 130-136 КЗпП України, при цьому не з'ясувавши та не встановивши, чи є можливим стягнення повної суми шкоди.

Однак у даній справі позивачем оспорюється не розмір нарахованих у вимозі збитків (матеріальної шкоди), а оскаржується рішення відповідача спрямоване на зобов'язання його до вчинення відповідних дій, що породжує обов'язки для позивача.

Суд вважає неправомірними дії відповідача з включення до оскаржуваної вимоги пунктів 1,2,3,4,5,6,8,9,10,11,12,15,17, оскільки під час розгляду справи було спростовано наявність встановлених в Акті ревізії порушень позивачем відповідних вимог чинного законодавства України.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а пункти1,2,3,4,5,6,8,9,10,11,12,15,17 Вимоги № 05-25/2781 від 14.03.2014 р. про усунення порушень законодавства з фінансових питань - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 160-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного прапору виробничого підприємство до Державної фінансової інспекції в Харківській області - задовольнити.

Скасувати п.п. 1-6, 8-12, 15, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Харківській області №05-25/2781 від 14.03.2014 року про усунення порушень законодавства з фінансових питань.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова в повному обсязі виготовлена 03 квітня 2015 року.

Суддя Зінченко А.В.