Справа № 826/3489/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3489/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 квітня 2015 року №826/3489/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія»

до

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві

про

визнання протиправними дій та скасування постанови від 15.01.2015,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови від 15.01.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що контролюючим органом протиправно направлено вимогу про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, а останнім, у свою чергу протиправно винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2014 ВП№45989719, оскільки, як зазначено позивачем, вказана вимога від 03.11.2014 №Ю-9676-25 не набрала законної сили та оскаржується у суді, а відтак у відповідача не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження по її виконанню.

Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проти позову заперечила з тих підстав, що вимога про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25 була сформована контролюючим органом внаслідок несплати товариством з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія» самостійно визначеного, а відтак, узгодженого грошового зобов’язання з єдиного внеску.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві винесено вимогу про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25.

У зв’язку з відсутністю доказів погашення суми заборгованості, відповідно до вимоги про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надіслано вимогу від 03.11.2014 №Ю-9676-25 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві для примусового стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія» податкового боргу.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 ВП№45989719 про примусове виконання вимоги від 03.11.2014 №Ю-9676-25 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія» на користь державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві суму в розмірі 151788,90 грн.

Позивач посилаючись на протиправність дій відповідачів щодо надіслання вимоги від 03.11.2014 №Ю-9676-25 та відкриття виконавчого провадження по вказаній вимозі, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з приписами статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

При цьому, відповідно до положень частини першої статті 26 зазначеного Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві винесено вимогу про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25.

Вказаною вимогою контролюючий орган повідомив товариства, що оскарження вимоги про сплату єдиного внеску платником єдиного внеску може бути здійснене до органу доходів і зборів вищого рівні протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги у порядку, визначеному частиною четвертою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

У разі несплати суми боргу, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України для стягнення в примусовому порядку, після 10 календарних днів з дня отримання вимоги.

Так, державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві направлено до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві вимогу про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25 для примусового стягнення боргу.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, змісту виконавчого документа, який відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи відсутність визначених статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, в силу наведених вище норм законодавства державний виконавець був зобов’язаний прийняти до виконання вимогу про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25, а також відкрити виконавче провадження, прийнявши відповідну постанову, що у даному випадку і було правомірно вчинено державним виконавцем.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» не вбачається обов’язку державного виконавця перевіряти законність виконавчого документу, обов’язку здійснювати перевірку щодо набрання законної сили (чинності) рішенням, на підставі якого стягується борг, на чому наполягає позивач. В даному випадку державний виконавець керується змістом виконавчого документу та може відмовити у відкритті виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності цієї інформації у державного виконавця.

При цьому, доводи позивача про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження оскільки вимога про сплату боргу від 03.11.2014 №Ю-9676-25 була оскаржена позивачем до суду та не набрала законної сили, є необґрунтованими та не можуть братися судом до уваги, з огляду на те, що у контролюючого органу на момент направлення вимоги від 03.11.2014 №Ю-9676-25 було відсутнє документальне підтвердження відомостей про її оскарження, вимогу сформовано на підставі самостійно визначеного, а відтак узгодженого платником податків грошового зобов’язання. У відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» у органу державної виконавчої служби не було правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за даним виконавчим документом.

Посилання позивача на те, що контролюючому органу на час направлення 12.01.2015 вимоги від 03.11.2014 №Ю-9676-25 до відділу державної виконавчої служби було відомо про факт її оскарження в судовому порядку, не приймаються судом до уваги.

При цьому, в силу приписів статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Додатково суд вважає за необхідне наголосити, що у разі, якщо після відкриття виконавчого провадження рішення відповідного органу (посадової особи) буде скасовано, виконавче провадження підлягатиме закінченню на підставі пункту четвертого частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», чим забезпечується захист прав боржника від незаконного стягнення сум за виконавчим документом навіть у разі відкриття виконавчого провадження за таким документом до скасування відповідного рішення, на підставі якого стягується сума боргу.

З огляду на зазначене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська Телерадіокомпанія» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене та керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.