Справа № 808/8452/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року (15 год. 22 хв.)Справа № 808/8452/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В.

представників:

позивача - Петрушенко Л.Л.;

відповідача - Лактіонової О.М.;

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач, ПАТ «Дніпроспецсталь») до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач, Запорізька митниця) про визнання протиправним та скасування картки відмови №112030000/2014/00169 від 18.06.2014 та рішення про коригування митної вартості від 18.06.2014 №112030000/2014/000139/2.

Позивач вважає протиправним рішення щодо коригування митної вартості товарів за резервним методом, оскільки вважає, що ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом, у зв'язку з чим вважає прийняті відповідачем рішення протиправними, просить їх скасувати.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, з підстав зазначених у письмових запереченнях, зокрема зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням шостого методу, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Також у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що раніше позивачем завозився ідентичний товар (ті ж виливниці) за такою ж ціною. Проте, у цьому випадку контракт не є прямим між позивачем та виробником, а тому однакова ціна товару за прямим та непрямим контрактом, на думку митного органу, є неможливою. З урахуванням вищезазначеного відповідач вважає оскаржувані рішення обґрунтованими, і тому підстав для їх скасування не вбачає.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем (покупець) та «INTERCOMMODITIES SA» Швейцария (продавець), укладено Контракт на купівлю-продаж виливниці № 2014/MOULDS від 24.04.2014, за яким продавець зобов'язується поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Для здійснення митного оформлення товару (виливниці) 13.06.2014 позивачем до митного органу в електронному вигляді подано вантажну митну декларацію по формі МД-2 №112030000/2014/009989 довідковий №37699 (згідно графи 7 ВМД).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до гр. 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації» вказаної ВМД платежі ввізного мита повинні становити - 152 389,44 грн.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір № 2014/MOULDS від 24.04.2014, специфікація № 1 від 24.04.2014, лист № 213-868 від 28.05.2014, лист № 11/2743 від 26.05.2014;

- комерційний інвойс № ІМ-14-008 від 15.05.2014 ProForma INVOICE: 42.304, DELIVERY-NOTE № 28.101, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE34E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-009 від 15.05.2014 ProForma INVOICE: 42.305, DELIVERY-NOTE № 28.102, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE34E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-010 від 16.05.2014 ProForma INVOICE: 42.313, DELIVERY-NOTE № 28.108, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE03E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-011 від 16.05.2014 ProForma INVOICE: 42.312, DELIVERY-NOTE № 28.107, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE73E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-012, № ІМ-14-013 від 22.05.2014 ProForma INVOICE: 42.334, 42.335 DELIVERY-NOTE № 28.107, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE39E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-014 від 23.05.2014 ProForma INVOICE: 42.339, 42.340, DELIVERY-NOTE № 28.133, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DEE;

- комерційний інвойс № ІМ-14-015 від 26.05.2014 ProForma INVOICE: 42.342, 42.343, DELIVERY-NOTE № 28.134, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE18E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-016 від 27.05.2014 ProForma INVOICE: 42.344, 42.345, DELIVERY-NOTE № 28.138, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE54E;

- комерційний інвойс № ІМ-14-017 від 27.05.2014 ProForma INVOICE: 42.347, 42.348, DELIVERY-NOTE № 28.138, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №13DE70E;

- інші документи (гр. 44 ВМД).

Також, разом з ВМД позивачем подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем відповідно до ст.ст.57,58 Митного кодексу України, тобто - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

- калькуляція вартості продукції виробника б/н від 28.05.2014 не містить інформацію щодо контракту, за яким здійснюється зовнішньоторговельна операція, та умов поставки. В той час як в довідках №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 зазначені данні ціни на умовах поставки DАР Запоріжжя. При перевірці ідентичних товарів митна вартість, яких підтверджена за прямим контрактом, порівняно з посередницьким контрактом не змінилась, при тому що умови поставки та виробник не змінились, що не дає можливості впевнитись в достовірності зазначеної інформації. Також цінова інформація в цінових довідках від продавця №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 не підтверджена документально.

У відповідності до ст. 53 МК України, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме:

1 Договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору( угоди, контракту);

4. Виписку з бухгалтерської документації;

5. Каталоги, специфікації, прейскурант (прайс-листи) виробника товару;

6. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларанта було повідомлено про те, що за власним бажанням він може подати інші документи для підтвердження митної вартості.

18.06.2014 декларантом додатково надані наступні пояснення із відповідними документами.

На вимогу митного органу згідно пункту 2 ст. 55 МКУ від 13.06.2014 щодо поставки виливниць (фірма-постачальник - «INTERCOMMODITIES SA») по рахункам ІМ-14-008 від 15.05.2014, ІМ-14-009 від 15.05.2014, ІМ-14-010 від 16.05.2014. ІМ-14-011 від 16.05.2014, ІМ-14-012 від 22.05.2014, ІМ-14-013 від 22.05.2014, ІМ-14-014 від 23.05.2014, ІМ-14-015 від 26.05.2014, ІМ-14-016 від 27.05.2014, ІМ-14-017 від 27.05.2014 позивачем повідомлено, що:

- калькуляція вартості виливниць надана виробником Lintorfer Eisengiesserei GmbH, який немає відношення до контракту 2014/MOULDS, а довідки №№100/2014, 113/2014, 114/2014 надані фірмою INTERCOMMODITIES SA, з якою ПАТ «Дніпроспецсталь» має контракт 2014/MOULDS на умовах поставки DАР Запоріжжя, який було надано до митного оформлення.

- надано лист від виробника «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» б/н від 02.06.2014, де пояснюється, що через те, що INTERCOMMODITIES SA оплачує інвойси одразу після виставлення, йому була надана знижка 3% від ціни для ПАТ «Дніпроспецсталь», який сплачує рахунки через 90 днів після отримання виливниць.

На вимогу митного органу згідно пункту 3 ст. 55 МКУ від 13.06.2014 щодо поставки виливниць (фірма-постачальник - «INTERCOMMODITIES SA») по рахункам IМ-14-008 від 15.05.2014, ІМ-14-009 від 15.05.2014, ІМ-14-010 від 16.05.2014, ІМ-14-011 від 16.05.2014, ІМ-14-012 від 22.05.2014, ІМ-14-013 від 22.05.2014, ІМ-14-014 від 23.05.2014, ІМ-14-015 від 26.05.2014, ІМ-14-016 від 27.05.2014, ІМ-14-017 від 27.05.2014 позивачем повідомлено, що:

- в якості договору з третіми особами при поданні митної декларації був наданий Заказ № 60-08797/14 від 25.04.2014 між INTERCOMMODITIES SA та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH», який має силу контракту, оскільки там прописані вартість, умови поставки, умови розрахунків та про це вказано в листі виробника б/н від 02.06.2014;

- надано копії рахунків № 42.304, 42.305, 42.313, 42.312, 42.334, 42.335, 42.336, 42.339, 42.340, 42.342, 42.343, 42.344, 42.345, 42.347, 42.348 виставлених виробником «Lintorfer GmbH та сплачених INTERCOMMODITIES SA за поставлені на адресу ПАТ «Дніпроспецсталь» виливниці.

- надано копії банківських платіжних доручень від 19.05.2014, 26.05.2014, 28.05.2014, що свідчать про сплату рахунків № 42.304, 42.305, 42.313, 42.312, 42.334, 42.335, 42.336, 42.339, 42.340, 42.342, 42.343, 42.344, 42.345, 42.347, 42.348 по цінам вказаним у заказі № 60-08797/14 від 25.04.2014 між INTERCOMMODITIES SA та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH».

- в якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару в пакеті для митного декларування була надана калькуляція вартості виливниць від 28.05.2014 надана виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Прайс-листів компанія немає оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 28.05.2014, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни.

- в якості документу який підтверджує митну вартість товару в пакеті документів для митного оформлення було надано висновок № 9/168 від 29.05.2014 спеціалізованої державної експертної організації ДП «Держзовнішінофрм».

Декларантом не подано у повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Митну вартість товару, що імпортується, митним органом визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаної (визнаної) вартості за методом 1-6 (з розрахунку 1,33 EUR/кг товару). Джерело: МД № 112030000/2014/003012 від 20.02.2014, МД № 112030000/2014/009199 від 30.05.2014.

У зв'язку із вказаним, відповідачем прийнято рішення від 18.06.2014 №112030000/2014/000139/2 про коригування митної вартості товарів. Відповідач також оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00169.

19.06.2014 на підставі рішення митного органу декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112030000/2014/010596.

Платежі за ВМД №112030000/2014/010596 від 19.06.2014 ввізного мита склали 207 724,81 грн.

Таким чином, товар випущено у вільний обіг за МД №112030000/2014/010596 від 19.06.2014 шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України, та в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару переплата з ввізного мита склала - 52 834,47 грн.

Листом № 4406/24/08-70-65-04 від 08.09.2014 митний орган відмовив позивачу у скасуванні рішення та повернення (вивільнення) фінансової гарантії.

Листом № 171/1-382 від 23.09.2014 позивач повідомив митний орган про те, що сума фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Державного бюджету України, що також підтверджується відміткою митного органу з індивідуальним номером від 25.029.2014 на аркуші коригування ВМД № 112030000/2014/010596.

Не погодившись із рішенням по коригування митної вартості, карткою відмови ПАТ «Дніпроспецсталь» звернулось до суду із вимогами про їх скасування.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Суд вважає, що відповідач мав можливість та був зобов'язаний визначити митну вартість за першим основним методом - за ціною контракту і, відповідно, не мав права застосовувати резервний метод визначення митної вартості, з огляду на наступне.

Так, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Запорізькою митницею встановлені такі розбіжності:

1) калькуляція вартості продукції виробника б/н від 28.05.2014 не містить інформацію, щодо контракту, за яким здійснюється зовнішньоторговельна операція, та умов поставки. В той час як в довідках №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 зазначені данні ціни на умовах поставки DАР Запоріжжя. При перевірці ідентичних товарів митна вартість, яких підтверджена за прямим контрактом, порівняно з посередницьким контрактом не змінилась, при тому що умови поставки та виробник не змінились, що не дає можливості впевнитись в достовірності зазначеної інформації. Також цінова інформація в цінових довідках від продавця №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 не підтверджена документально.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Позивач направив митному органу додатково витребувані документи із відповідними поясненнями.

Щодо зауважень митного органу стосовно того, що калькуляція вартості продукції виробника б/н від 28.05.2014 не містить інформацію, щодо контракту, за яким здійснюється зовнішньоторговельна операція, та умов поставки. В той час як в довідках №№ 100/2014, 113/2014, лист 114/2014 від 29.05.2014 та 11.06.2014 зазначені данні ціни на умовах поставки DАР Запоріжжя.

Позивачем надано лист від виробника «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» б/н від 02.06.2014, де пояснюється, що через те, що INTERCOMMODITIES SA оплачує інвойси одразу після виставлення, йому була надана знижка 3% від ціни для ПАТ «Дніпроспецсталь», який сплачує рахунки через 90 днів після отримання виливниць.

В якості договору з третіми особами позивачем був наданий Заказ № 60-08797/14 від 25.04.2014 між INTERCOMMODITIES SA та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH», який має силу контракту, оскільки, у вказаному заказі прописані вартість, умови поставки, умови розрахунків та про це вказано в листі виробника б/н від 02.06.2014. Суд не погоджується із представником відповідача, що наданий документ не є договором. По-перше, наданий документ регулює господарські відносини не між позивачем та третьою особою, а саме виключно між третіми особами без залучення до таких відносин позивача, по-друге, суд вважає, що надання позивачем відповідачу такого заказу, із зазначенням умов, які по суті має містити договір, є достатнім виконанням вимог митного органу. Суд також погоджується із позивачем, що він не має можливості та права диктувати своїм європейським партнерам, які між ними мають укладатися угоди та за якою формою, за умови, що позивач не є стороною таких угод.

В якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару позивачем була надана калькуляція вартості виливниць від 28.05.2014 надана виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH».

Крім того, судом встановлено, що прайс-листів компанія немає оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями саме для позивача, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 28.05.2014, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни.

Окрім того, заявлена позивачем при митному оформленні товару митна вартість відповідає рівню імпортних цін, яка зазначена у листі Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 29.05.2014 № 9/168.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що INTERCOMMODITIES SA оплачує інвойси одразу після виставлення, йому була надана знижка 3% від ціни для ПАТ «Дніпроспецсталь», який сплачує рахунки через 90 днів після отримання виливниць (про що свідчить лист від «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» б/н від 02.06.2014).

В свою чергу, INTERCOMMODITIES SA листами від 29.05.2014 №100/2014, від 11.06.2014 №113/2014, від 11.06.2014 №114/2014 повідомило структуру ціни на виливниці, відповідно яких до ціни на товар включено, зокрема комісію 3% INTERCOMMODITIES SA та зазначено ціну виливниць для позивача.

Викладені вище обставини свідчать про відсутність розбіжності у ціні товару. Крім того, суд вважає, що позивач надав вичерпну кількість документів для підтвердження вказаної ним ціни на виливниці.

Таким чином, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку об'єктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові поясненням причин їх ненадання.

Суд також зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що митним органом неправомірно прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів від 18.06.2014 №112030000/2014/000139/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00169 від 18.06.2014.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 18.06.2014 №112030000/2014/000139/2.

3.Визнати протиправною та скасувати картку відмови Запорізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00169 від 18.06.2014.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» () судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В. Калашник