Справа № 162/1273/14-а 2-а/162/255/2014
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 876/1500/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (далі - УПФУ в Любешівському районі Волинської області), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та невиплати визначених ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, за період в межах строку позовної давності до 02.08.2014 р. включно, зобов'язати Управління нарахувати визначену ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за період в межах строку позовної давності до 02.08.2014 р. включно, з урахуванням проведених виплат та стягнути з Управління відповідні нарахування державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 15.12.2014 р., прийнятою в порядку скороченого провадження, позов було задоволено повністю. Постанову в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ в Любешівському районі Волинської області. Апеляційну скаргу мотивує тим, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Постановою Кабінет Міністрів України №1210 від 23.11.2011 р., яка набрала чинності з 01.01.2012 р. та є чинною на даний час, встановлено порядок виплати та розміри пенсій та компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачеві спірні виплати проводяться в розмірах, встановлених вказаною Постановою із врахуванням змін, внесених постановою Кабінет Міністрів України №112 від 25.03.2014 р.. Враховуючи те, що Управління не може вийти за межі бюджетних призначень, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову. якою відмовити у задоволені позову.

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1. Позивач знаходиться на обліку в УПФУ в Любешівському районі Волинської області, як одержувач пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, пов'язаного із аварією на ЧАЕС.

Протиправна бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії стала підставою звернення до суду за захистом порушених прав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р.

Відповідно до ст.49 вказаного Закону, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

З посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.05.2001 р. та вкладки НОМЕР_2, вбачається що ОСОБА_1 належить до категорія 1 громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК, позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 цього Закону визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії ОСОБА_1 протягом оспорюваного періоду визначено Управлінням з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2011 р. із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» №112 від 25.03.2014 р..

Частиною 5 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою установлено розрахункові величини, з яких проводиться розрахунок пенсій, проте такі не відповідають розрахунковим величинам, визначеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсій позивачеві застосуванню підлягає ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Управлінням не враховано, що Кабінетом Міністрів України надавалось право встановлювати порядок та розмір пенсійних виплат, передбачених ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2011-2013 років, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010р., «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011р., «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012р. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. таку законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014р. такої норми не передбачено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014р. Прикінцеві положення Закону України №719-VII доповнено п.67, яким встановлено, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014р.

Таким чином, в період з 13.05.2014р. по 02.08.2014р. при нарахуванні та виплаті основної та додаткової пенсії у відповідності до ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувалось УПФУ в Любешівському районі Волинської області.

При цьому вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на переконання колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Така правова позиція щодо застосування наведених норм права у спорах цієї категорії висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 24 березня та 16 вересня 2009 року (№№ 21-2112во08, 21-1293во09 відповідно), 24 жовтня 2011 року (№ 21-28а11), 23 квітня 2012 року (№ 21-239а11).

Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції проте, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 13.05.2014р. по 02.08.2014р., врахувавши дату звернення з даним позовом до суду - 13.11.2014 р. (згідно штампу на конверті) та застосувавши вимоги ст.99 та ст.100 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу чи постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в спосіб, визначений ст.162 КАС України. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15 грудня 2014 року у справі №162/1273/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос