Справа № 334/3253/14-а (2-а/334/133/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" березня 2015 р. справа № 334/3253/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16.06.2014 р. у справі №334/3253/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької міської ради

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в задоволенні мого клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу орієнтовною площею 0,01 га в межах Ленінського району м. Запоріжжя;

- зобов'язати відповідача винести на засідання сесії Запорізької міської ради і розглянути клопотання на отримання у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального горожу, у відповідності до норм чинного законодавства.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16.06.2014 р. в задоволені позову відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що зміст поданого позивачем відповідачу клопотання та додатки до нього не відповідали вимогам ст.118 ЗК України, а також постанові Кабінету Міністрів України від 18.02.2009 року №113 «Про затвердження типової форми заяви (клопотання) про вибір місця розташування земельної ділянки», згідно з вимогами якої в заяві (клопотанні) про вибір місця розташування земельної ділянки має бути зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, для розташованої в межах населеного пункту - найменування населеного пункту, вулиці.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин по справі. Зокрема позивач зазначив, що подана ним зава про надання земельної ділянки відповідала вимогам ст.118 ЗК України, тому відмова відповідача у наданні земельної ділянки є неправомірною.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач 27.09.2013 року в порядку ст. 118 ЗК України звернувся до відповідача із заявою про одержання безоплатно у власність земельної ділянки розміром до 0,01 га для будівництва гаража в межах м. Запоріжжя, Ленінського району. До клопотання додав роздруковану карту Ленінського району м. Запоріжжя.

З приводу даного клопотання між позивачем і виконавчим комітетом Запорізької міської ради велося тривале листування.

Зокрема, листом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 10.10.2013р. №Т-5044-Л позивачу було роз'яснено, що для подальшого вирішення порушеного ним у клопотання питання він повинен надати схему розташування бажаної земельної ділянки для отримання відповідного листа-погодження у відповідності до генерального плану м. Запоріжжя, протокольне погодження постійної комісії з питань з екології.

Листом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 20.11.2013р. №Т-6177-Л позивачу надано аналогічну відповідь.

Листом від 11.12.2013р. №Т-6705-Л позивачу роз'яснено, що він всупереч вимогам закону надав схему адміністративного району міста в цілому, що унеможливлює визначення можливості відведення земельної ділянки у відповідності до чинного законодавства.

Розглядаючи звернення позивачу про вибір місця розташування капітального гаража та відведення земельної ділянки на території Ленінського району м.Запоріжжя, Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради листом від 22.11.2013р. №Т-2251 повідомив, що в межах Ленінського району згідно з генеральним планом міста відсутні території, передбачені під розташування капітальних гаражів.

Листом від 25.12.2013р. №Т-6937-Л позивачу додатково роз'яснено, що відведення земельних ділянок під розташування гаражів здійснюється у відповідності до затвердженої містобудівних концепції зберігання особистого автотранспорту в місті Запоріжжі (рішення міської ради від 28.01.2005 №28). Виконавчі органи місцевого самоврядування є розпорядниками інформації містобудівного кадастру, який містить актуальні дані про об'єкти містобудування, розташовані на території м. Запоріжжя. Офіційним джерелом інформації щодо стану земельних ділянок є Державний земельний кадастр. Для визначення можливості розташування гаражу, необхідним є не тільки вивчення містобудівної документації на предмет наявності вільних від забудови земельних ділянок, а і встановлення факту відсутності прав інших суб'єктів на земельну ділянку. З цих підстав виконавчий комітет в черговий раз запропонував надати до департаменту архітектури і містобудування міської ради схему бажаної земельної ділянки для визначення відсутності на неї прав інших осіб та можливості її відведення у відповідності до чинного законодавства.

Розглядаючи чергове звернення позивача з приводу виділення земельної ділянки, листом міського голови від 24.02.2014р. №Т-0344-Л позивача повідомлено, що спеціалістами департаменту архітектури відповідно до встановленого порядку було обстежено територію в районі вулиці Скельної, вулиці Лобановського та вулиці Трегубенко в м. Запоріжжі та встановлено, що в межах прилеглих житлових кварталів території, визначені відповідно до умов містобудівної концепції зберігання особистого автотранспорту, відсутні. Позивачу запропоновано на розгляд варіант вирішити питання про встановлення тимчасового металевого гаража в районі вул. Скельної, згідно представленої ситуаційної схеми, при умові відповідного погодження цього питання. На чергове звернення позивача листом міського голови від 28.03.2014р. №Т-1406-Л надано аналогічну відповідь.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідача, з наступних підстав.

Порядок безоплатної передачі громадянам земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України.

Згідно з вимогами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Відмова органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки або залишення заяви громадян про таке без розгляду, відповідно до ч.11 ст.118 ЗК України, може бути предметом оскарження до суду із зазначених у згаданій статті питань.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своєму клопотанні просив виділити земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва гаражу в межах Ленінського району м. Запоріжжя. Проте, графічних матеріалів із вказівкою певного просторового розміщення цієї земельної ділянки в межах Ленінського району м. Запоріжжя та її розміру позивач не надав.

Роздруківка карти Ленінського району м. Запоріжжя, яку долучив до заяви позивач, не є графічними матеріалами в розумінні ч.6 ст.118 ЗК України, оскільки не дозволяє органу місцевого самоврядування встановити просторове розміщення ділянки, яку бажає отримати позивач, для вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у наданні цієї земельної ділянки у приватну власність.

З наведеного вбачається, що відповідач не зобов'язаний підшуковувати позивачу земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва гаражу, а тільки розглядає можливість надання такої земельної ділянки відповідно до доданої до заяви графічної схеми, з якої можливо чітко встановити просторове розміщення земельної ділянки зазначеного розміру, яку позивач бажає безоплатно отримати у приватну власність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявлених в апеляційній скарзі доводів позивача про порушення відповідачем положень ст.118 ЗК України щодо не прийняття рішення за його заявою та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16.06.2014р. у справі №334/3253/14а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун